Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Já první!
FYLM VOD ŇÁKEJCH PREVÍTOVEJCH
Dej!
Paráda. Krása.
Kdysi dávno
žili dva příšerní prevíti.
A tak je tu nechali napospas smrti.
Moment. Počkat!
Mami, fakt pohádka na dobrou noc začne tím, že postavy umřou?
Ne, já řekla „nechali napospas smrti“.
- Kdo jako? - Kdo?
- Děti a kouzelná zvířata.
Aha.
Co je tohle za pohádku?
To ty jsi po mně chtěl emočně propracovanější pohádky
„s duchaplnými tématy a prostoduchým humorem“.
Pravda. Prostě nechci normální nudnou klasiku.
Ujišťuji tě, broučku, že tohle není normální nudná klasika,
protože Prevítovi nejsou normální lidé.
Ne, Prevítovi nenávidí úplně všechno,
zejména jeden druhého.
Jsou svoji 47 nesnesitelných let.
Neuplyne den bez nízkého, podlého úskoku.
Jenže i lidé, kteří všechno nenávidí, něco milují.
V případě Prevítových jejich zábavní park, zvaný Prevíťárna.
Prevíťárnu vybudovali od nuly.
Ta jediná jim přinášela radost.
Jen na ní jim opravdu záleželo.
Chtěli ji ukázat celému světu.
Švanda a psina dítě měly
a tak vznikla Prevíťárna.
Tenhle spektákl je vážně prima,
zde povozí tě záchod.
Tohle je Prevíťárna!
Jediný zábavní park na světě.
A i kdyby ho neviděl celý svět,
praví hrdinové našeho příběhu, sirota Bláža…
Ty jo.
…a její kamarád Bróďa…
Jé!
…ano.
Prevíťárna otevírá tento týden!
- To je snad… - Nejúžasnější místo na světě?
Rozhodně jsem nechtěla říct „děsivé a trapné“.
Ale Blážo, mají tam show se zpěvy a tanci
a atrakce z kadibudek!
A kdo by nechtěl obojí?
Tak jo, Bróďo, slibuju, že tě do Prevíťárny vezmu,
než mě příští týden navždy opustíš.
Prevíťárna!
PREVÍŤÁRNA SLAVNOSTNÍ VOTEVŘENÍ!
Lojzo.
Hele, náš první návštěvník!
Ale než mohla Bláža splnit svůj slib…
Vítejte v Prevíťárně.
Hej! Zákaz vstupu bez placení!
Vlastně ještě před otevřením parku…
„Kde molici“?
…město Prevíťárnu zavřelo…
Co to je?
…a určilo k demolici kvůli havarijnímu stavu a…
„Zápachu zkažené párkové směsi“?
Lojzo!
Město nám zavírá náš zábavní park!
Ne!
Jako by jim vzali jejich dítě.
Divné dítě.
Divní lidé.
Ale ta Bláža a Bróďa se mi líbí.
Ano, Blážu a Bróďu čeká s Prevítovými konflikt.
Ti plánují svou zatím nejodpornější lest.
Žert, kterým se městu pomstí za to, co provedlo Prevíťárně.
A jak? Zasmradí město zkaženými párky?
Jsi bystrý.
Konec otázek. Poslechni si písničku.
Je to muzikál?
Rozhodně ne. Jsem snad cvrček?
Jen jedna písnička. Klid.
Rozlučkové video s Bróďou poprvé. A akce!
Budeš nám chybět, Bróďo!
Ahoj, Bróďo.
Na lidi rád se někdy dívám.
Koukni, jak hezkej život maj.
Každej z nich jen nudu zná.
Volte Čestmíra.
I když se usmívá,
ač rád by žil…
PÁRKOVÁ SMĚS
…jen přežívá.
To my dva, my lišíme se.
My umíme žít a veselí být.
Jsme zábavnej pár, co legraci zná.
Každý touží jako my
jednou být.
Připraveno.
Tak Bróďo, tvůj velký den se blíží.
Jaká je tvoje oblíbená vzpomínka na dětský domov Dršťkov?
Když mi v nose uvízl brambor?
- Fajn. - Ty si nevzpomínáš, Blážo?
Rozesmála jsi mě, já si odfrkl, brambor vystřelil a přistál ti v mléce.
Od té doby bojkotuju laktózu.
Fajn. Hynku!
Bróďu příští týden adoptují. Nějaká vzpomínka?
Já…
si ten brambor nechal.
Nechal sis brambor. Bezva.
Švandu a šprým pro nás dva najdu.
K DEMOLICI
Já překvapím tě každej den.
Budu zlá, jak máš rád.
A to mi připomíná.
Zábava nám teď začíná.
My dva, my lišíme se.
My umíme žít a veselí být.
Jsme zábavnej pár, co legraci zná.
Každý touží jako my
jednou být.
Každý touží jako my
jednou být.
PREVÍTOVI
Teď já. Takže, Bróďo, bude se mi stýskat po tvém špičkovém tanci
a po vyprošťování basketového míče, když se ti zasekne mezi trámy.
Bude mi chybět, že už tě nemůžu večer ukládat a…
prostě se dívat, jak rosteš.
Jsi totiž takové rozkošné mrňavé miminko.
Co se to…
Pane Servítku!
Pomoc!
Pane Servítku! Blážo!
Jste celí?
Nic nám není, Bróďo.
Co to vůbec je?
Možná masová náplň do párků v rohlíku.
Je to párková směs. A kvalitní.
Ať je to cokoli, jsem ráda, že jste se v tom neutopil.
Božínku, zapomněl jsem ti poděkovat za záchranu života.
Máma vždycky říkala, že jsem nevděčník
a největší zklamání naší rodiny.
Každopádně děkuji.
Já ráda.
Svět je s vámi mnohem lepší, pane S.
AKTUALITY
Šok a pobouření v Dršťkově.
Občany zaskočila dosud nejhorší povodeň masové směsi do párků v rohlíku.
Hele, ženská! Náš fórek je v telce!
Když jsem byl mrně, Dršťkov byl hlavním městem zábavy.
Byla švanda.
Pak vyschlo jezero a zdálo se, že hůř být nemůže.
A víte co? Teď je mnohem hůř.
Je hůř.
Zajímá mě, jak to mají poctiví pracující jako my někam dotáhnout?
Mě to rovněž taky zajímá.
Jsem Bohdana Cibulková a mám tu starostu Dršťkova Čestmíra Přečestného.
Pane starosto, víme, kdo za útokem stojí?
Díky, Bohdano.
Zaprvé, jako vždy se modlíme za ty,
které tato masastrofa zasáhla.
Zadruhé, blíží se nám volby,
tak pamatujte, hlas pro Čestmíra, zábava nesmírná.
A zatřetí,
ti padouši sice odpálili vodárenskou věž,
ale ducha našeho města nikdy nezlomí.
Obviňuje nás?
Každý rozumný člověk by udělal totéž,
kdyby mu zavřeli lunapark.
Vadí mu, že jsme odpálili vodárnu?
Tak mu odpálíme zadek.
Starostův zadek nakonec explodoval. Ale o tom si povíme později.
Mezitím měl Prevítovic plán velmi hmatatelné následky pro naše hrdiny.
Jsem rád, že budete mí rodiče.
Nic jsem si nepřál víc než najít rodinu.
Panečku.
Roztomilejší dítě jen tak nenajdete, pane a paní Smržovi.
To mi věřte.
Věc se má takhle.
Na základě okolností jsme přehodnotili situaci
a víte, adopce tady toho kluka neklapne.
Ve zprávách bylo,
že v potrubí v některých čtvrtích pořád teče masová směs.
A viděli jsme vaše děti tu toxickou masnou vodu pít.
Rve mi to srdce,
ale na péči o kontaminované dítě nemáme peníze.
MOJE NOVÁ RODINA
Rozhodli jsme se využít služeb jiného sirotčince.
Promiň, špunte.
To nic, Bróďo, netuší, o co přicházejí.
Rodinu ti najdeme, za to ti ručím.
Nikdo mě neadoptuje, Blážo.
Ale ano.
Hlavní je mít naději.
Můj sen je zase znovu vidět rodiče.
I když vím, že se pro mě vrátí,
to čekání je těžké.
Už brzy si tě najde nějaká skvělá rodina.
Cítím to.
A do té doby ti budu krýt záda.
A nos. A taky bříško!
Ty vždycky všem kryješ záda. A nos a bříško.
Snažím se.
Ale kdo se stará o tebe?
Já péči nepotřebuju.
Je mi 12. Skoro.
Takže jsem v pohodě.
BLÁŽA
Ale ty ne.
Ani tohle město. Prostě…
Chci, aby lidé na sebe nebyli tak zlí.
A víš co?
Nebudu tu sedět a čekat,
až někdo jiný zbaví svět krutosti.
Půjdu po stopách a zjistím, kdo nalil maso do vodárny.
A poženu ty neřády k odpovědnosti.
Můžeš být zticha?
Snažíme se nedělat hluk!
Jak mám šlohnout ty chemické kadibudky,
když tu troubíš, ty pokakaná plíno?
Nejsou z té reklamy na Prevíťárnu?
To museli provést oni.
Nakonec se možná do Prevíťárny podíváš!
Pojď.
Snažíme se sice chytit zločince,
ale stejně bych rád na horskou dráhu.
Podívej, to je ta cisterna.
PARÁDNÍ PÁREK!
Že na to policie nepřišla…
Blážo?
To zvládneme.
Pojď.
LEPIDLO PEVNĚDRŽ
PREVÍŤÁRNA
V reklamě vypadala Prevíťárna mnohem líp.
Jo…
Jako by sem děti chodily na porážku.
Ale nesuď knihu podle obalu.
Počkej tu. Zařídím to.
Co chceš?
Dobrý den, paní. A pane.
Co tady děláte?
Co tady děláme,
se vám právě chystám říct,
a sice…
chceme navštívit Prevíťárnu.
Ti troubové zřejmě nevědí o všech porušeních hygienických předpisů,
kvůli nimž nás zavřeli.
Jsme zpátky ve hře, ženská.
Pojďte, mládeži.
Lunapark je vzadu.
Nemohla jsem si nevšimnout té obří cisterny zaparkované vpředu
a napadlo mě… Co to…
Co to je?
To je lepidlo Pevnědrž.
Na lov ptáků to nejlepší.
Proč by někdo chtěl lovit ptáky?
Samozřejmě na ptačí nákyp.
Joudo.
Ale nejste tu od toho,
aby vám ta shnilá ředkev nadávala do joudů.
Ale abyste cálovali!
Diamantovo-platinová VIP permanentka, že?
S tou je vstup na nejlepčí atrakce.
Na šikmý nočník, pirátský pokrad
a nejlepčí show v Koncertní síni Kredencie Prevítové.
Exkluzivní balíček začíná na pouhých 8 500 dolarech.
Mám asi tři dolary.
A já mám minimrkvičky
a špinavou náplast.
To stačí leda na skákací jámu.
SKÁKACÍ JÁMA
Ta díra plná olezlých matrací vypadá sice zábavně a hygienicky,
ale mě by zajímal příběh
té obří cisterny s masem.
Cisterna? Tu jsme štípli.
Pardon?
Copak? Vypustilas tučnej prd?
Ne, nevypustila jsem tučnej prd.
Chápu správně, že jste to auto ukradli?
Jasně.
Pak jsme maso šoupli do vodárenské věže a odpálili ho.
Ale není to naše vina.
Byla to pomsta tomuhle potvornýmu městu.
Teda!
Právě jste nám to všechno řekli.
Nádhera.
Už musíme jít.
Nestihli jsme žádnou atrakci.
ŠIKMÝ NOČNÍK
Příště.
Hej! Doporučte nás kamarádům.
Ale jenom těm, co jsou ve vatě!
Bróďo, ven se jde asi tudy.
Není čeho se bát.
Blážo?
Co to je za zvířata?
Ti nebozí tvorové vypadají smutně.
Co myslíš, že říkají?
- Pomoc! - Pomozte nám.
Ty zlé zrůdy nás tu drží.
Jestli nám můžete jakkoli pomoct, budeme vám vděční.
Ta smradlavá klec se mi nelíbí.
Velmi vzácně…
Blážo?
…citlivé děti s hlubokou empatií…
Ty jim…
…dokážou porozumět zvířatům.
Jo!
Počkat, vy rozumíte, co říkám?
Vy nás slyšíte?
- Jo! - Jo!
Jejdamane!
Já asi omdlím! Nebo budu blinkat?
Jo, určitě vyňuhňám chuchlík.
Neňuhněj další chuchlík, Míro.
Dýchej a pozdrav je.
- Nazdar! - Nekřič. Jsou tady.
Pardon, trochu ho to vzalo.
Nás taky, protože… pane jo!
Chápu, taky tomu nemůžu uvěřit.
Já jsem Bláža a tohle je Bróďa.
Já jsem Míla Hulahopová, máma Madla Hulahopová
a táta Míra Hulahop.
Pro vás Velkej taťka.
Nechtěj to po nich, Míro. Božínku.
- Vy hulahopové jste vtipní. - Mám dotaz.
A sice, umíte otevírat klece?
Jsme tu zavření celé roky.
Někde v tom domě je klíč od zámku.
Dokázali byste ho najít?
Jistě. Najdeme ho a vysvobodíme vás.
Slibuju.
Rychle pryč.
Co? Proč?
- Co to děláte? - Zmizte!
Ta banda je zlatý vřed Prevíťárny. Štípli jsme je v Lumpálii.
A vy pokračujte v pláči.
Co jim to děláte?
Když jsou vzhůru nohama,
brečí kouzelné slzy, které pohánějí celou Prevíťárnu.
Tady není městská elektrika.
Vím, co si myslíte.
„Dostanou strašnou scvrkavku.“
Ne, protože je nutíme stát na hlavě vždycky jenom hodinu.
Co je strašná scvrkavka?
Máš místo mozku zadek?
Scvrkavku dostaneš, když stojíš na hlavě moc dlouho.
Aby se jim tak hlavy scvrkly do krku, krk do trupu a trup do nohou,
až z nich zůstane jen louže…
Vy jste zlí.
Jo? No… Vy jste zlí.
Vy dva teď mazejte,
nebo vás má půvabná žena zapeče do lahodného nákypu
a dáme si vás k večeři!
Vrátíme se.
Padejte!
DRŠŤKOV – CENTRUM
Počkej, Blážo!
Jak pomůžeme těm nebohým hulahopům?
- Osvobodíme je, až Prevítovy zatknou. - Jak to myslíš?
Možná jsem každé jejich slovo nahrála.
Cože?
AKTUALITY
Jsem Bohdana Cibulková. Mám nejnovější zprávy.
Je tu se mnou Bláža Bajzová, sirota,
která pořídila fascinující záběry, jež možná vyřeší dršťkovskou záhadu.
Blážo?
Ano, slečno Cibulková,
dětský domov Dršťkov, kde bydlím, má vodu kontaminovanou masem.
Nikdo s tím nic nedělal.
Můj nejlepší kamarád Bróďa…
Výborně, Blážo.
A nyní šokující záběry z její skryté kamery.
AKTUALITY
Cisterna? Tu jsme štípli.
Pardon?
- Copak? Vypustilas tučnej prd? - Ne…
Ženská! Jsme v telce!
Pak jsme maso šoupli do vodárenské věže
a odpálili ho.
MANŽELÉ PREVÍTOVI
Jak vidíte, Prevítovi přiznávají,
že spáchali tento proradný párkový útok.
Působím tak numismaticky!
A já zním jako génius.
Opravdový génius.
ZATČENÍ JIŽ BRZY
Celý svět mě uctívá, protože jsem génius.
G-É-N-Y-J-U-S!
Jdou mi nabídnout vlastní pořad.
Úspěch je konečně za dveřmi!
Jen se kochejte, tady jsem.
Co to krucinál dělá…
Proč?
Víte vůbec, kdo já jsem?
Jsem známá celervita.
A já génius!
Kredencie a Aloisi Prevítovi,
jste zatčeni za úmyslné zaplavení Dršťkova masovou směsí.
Pane a paní Prevítovi, chcete něco sdělit občanům Dršťkova?
Jo, něco jim řeknu.
Kdybyste podpořili Prevíťárnu,
mohly se všem v tomhle blbým městě splnit jejich sny!
Dršťkov by zase byl hlavním městem zábavy.
Všichni jste si mohli šít jako v bavlnce.
Tohle jsi projel, Dršťkove!
Prevíťárnu jste nikdy neměli zavřít!
Jediný pořádný lunapark na světě!
Slyšíte?
Může za to starosta Přečestný!
Nestrkej do mě!
Řekla paní Hulahopová, kde ten klíč mají?
Budeme muset hledat všude.
Je to tu strašidelné.
A páchne to tu.
Překvapuje tě to?
Vlastně ne.
Jsou ta nebohá zvířátka mrtvá?
Jo.
Jsou vycpaná.
MLETÉ MYŠI
Cože?
Zdá se, že mluví pozpátku.
Nebo francouzsky?
Olízni mi prsty, tvůj život nabere opačné cesty.
Aha.
Radši takhle…
Jsem žabák opačný sladkonohý.
Olízni mi prsty, tvůj život nabere opačné cesty.
Sladkonohého žabáka neznám.
Jsem z Lumpálie.
Dostal jsem se sem s přáteli, Hulahopovými.
My je známe. Dostaneme je z klece.
Osvoboďte mě taky!
Paní Prevítová mě chtěla vycpat.
Od té doby jsem tu zavřený.
A nikdo mi tu neolízne prsty.
Jasně, že tě osvobodíme.
Nevíš náhodou, kde je klíč od klece Hulahopových?
Bohužel ne.
Nevadí. Já toho taky spoustu nevím.
Třeba proč minimrkvičky nepotřebujou plínky?
To už jsme řešili. Nemají zadky.
Pojď, pustíme tě ven.
Prevítovi, jdete ven na kauci.
Kdo nám asi tak zaplatil kauci?
Znám jenom tebe.
A já tě zas tak ráda nemám.
- Už jdou. - Byli v telce!
Prevítovi, jste naše jediná naděje! Miluju vás!
Cože?
PREVÍTOVI!
Asi jsi zmatený.
To tedy jsem.
Proto říkám, že jsi asi zmatený.
Jako Prevítovi.
Ale když ti povím něco víc o městě, kde žijí,
bude to pochopitelnější.
Dršťkov býval oblíbeným letoviskem,
známým jako hlavní město zábavy.
Ale když vyschlo místní jezero, turisté se vytratili.
Podniky zavřely.
Lidé přišli o práci, peníze i obživu.
Byli zoufalí a mnozí z nich by uvěřili komukoli, kdo by jim nabídl spásu.
Dorko! Večeře je hotová!
Dorko… To byla poslední sklenice šunky.
Promiň, mami.
To nic. Nemůžeš za to.
S penězi je to zlé, zlato.
Kdybyste podpořili Prevíťárnu, mohly se všem v tomhle blbým městě
splnit jejich sny!
Dršťkov by zase byl hlavním městem zábavy.
Všichni jste si mohli šít jako v bavlnce.
Prevíťárnu jste…
Když něčemu opravdu moc chceš věřit,
je velmi snadné se utvrdit, že je to pravda.
Dobrý den, jsem Dita Dutá Mrvová.
- A můj ženich… - Evžen Mrva!
Správně, zlato.
Věří, že Prevíťárna z Dršťkova zase udělá hlavní město zábavy.
A já…
Jo, ona vždycky…
Ale já spíš…
Tak jsme se na vás s přáteli složili.
Tak jestli je Prevíťárna skutečná, chceme tam!
Já chci rovněž taky.
Slyšíš to?
Slyším.
Řekl bych, že je načase naslibovat něco,
co nehodláme splnit.
Ano, přátelé, je to tak.
S otevřením Prevíťárny se turisté vrátí,
Dršťkov bude opět hlavním městem zábavy
a všechny problémy města se vyřeší.
Ovšem chybí k tomu jediná maličkost.
Vaše peníze.
A proto pro vás máme neodolatelnou nabídku.
Když investujete pouhých tisíc dolarů,
granátujeme vám miliardu dolarů,
až lunapark otevře.
Ty kráso.
Skvělá nabídka.
Hrábneme do úspor na Dorčinu vysokou.
Mami, tati, můžu na chviličku?
Zní to jako očividná lež.
Dorko, jsi moc malá na to, abys pochopila,
že Prevítovi splní všechny naše sny!
Děkujeme, Prevítovi!
- Miliarda! - Chci miliardu!
Miliarda pro vás! Miliarda!
K DEMOLICI
Sen o Prevíťárně se nám splní.
Milujou mě. Fakt mě milujou.
Pojď dál, holka.
Co mají furt s těmi záchody?
Možná mají malé močové měchýře a musí chodit i v noci.
Juhú! Slavnostní večeře už bude, Lojzo!
Skvělý nový druh špaget pro mého skvělého chlapa.
Jez, dokud jsou hezky teplé. Teploučké.
Jo, jsou trochu rozplizlé a s výrazně nahořklou dochutí.
A víš, proč jsou tak rozplizlé?
Proč?
A proč jsou tak hořké?
Proč?
Protože jsou to žížaly! Žereš žížaly!
Fajn.
Kdybych byl klíč, schoval bych se… třeba pod polštář?
Měnič hlasu 30 000? Co ta…
věc dělá?
To je fakt divné.
To byli Prevítovi?
To není možné. Musí být ve vězení.
Byl to dlouhý den.
Jsem utahaná.
Pojďme si lehnout.
Co to… Co se to děje?
To ne!
To není dobré.
Jsou doma a zapečou nás v nákypu a snědí.
- Blážo! - Skloň se!
Jsme v pořádku, Bróďo.
Klíč.
Má ho ve vousech.
Co to vyvádíš, ženská?
Bróďo, jdeme.
- Hej… - To jsou ty děcka.
Běž!
Máme klíč!
- Vážně? - No ne!
Jste moji hrdinové!
No tak.
Šoupnu vás do nákypu a dáme si vás k večeři!
Běžte. Musíte pryč.
Bez vás nejdeme.
Z nákypu nás nezachráníte.
- Honem! - Běžte. Ať vás nechytí.
- Zabijou vás. - Nebuď negativní.
Honem, Blážo.
- Zachraňte se! - Honem!
Běžte!
Pojďte!
- Mám tě. - Pomoc!
Madlo, myslím, že to stačí.
Ještě jedna. Tak poslední.
Jdeme!
Pojďte!
Kradou nám naše kradené hulahopy!
Za mnou se vrací duha má…
Kruciš!
Pane Servítku, to nic.
Hlavně neotvírejte dveře Prevítovým.
Jasně, Blážo. Neotvírat Prevítovým.
Vítejte v dětském domově Dršťkov. Jak vám pomůžu?
Kde jsou?
Kdo kde je?
Zkoušíte vtipkovat?
To pochybuji.
Podle mámy jsem byl výjimečně nevtipné dítě.
Mimochodem, jsem Cecil Servítek.
Cokoli budete potřebovat, jistě to můžeme probrat
jako rozumní dospělí nad lančmítem a sýrem ve spreji.
Blážo, pustil je dovnitř a nabídl jim sýr!
Všichni umřeme!
Nikdo neumře, Hynku. Žádnou paniku.
Ale Hynek řekl, ať panikaříme.
Terko, Hynku, bloky.
Ostatní, karton a voskovky.
Jasně, Blážo.
Panečku.
Tak jak přesně vám pomůžu, pane a paní Prevítovi?
Vaše zloděti nám štíply hulahopy.
Pardon, kdo štípl co?
Tvory, co slzami pohánějí náš lunapark.
Bez hulahopů Prevíťárna nepofachčí.
Slyším, že vyslovujete nějaká slova,
ale nejsem s to pochopit jejich význam.
Když nám nevydáte hulahopy, budete muset cálovat.
Hodnota těch zvířat je miliarda dolarů.
Momentálně nejsem solventní.
Mé investice jsou primárně emoční.
Pak nám dejte něco ze svého majetku.
Vezmeme si…
boty, košili, gatě a… hodinky.
Ty ale patřily mému zesnulému otci.
Jestli usnul, tak ho asi neprobudily, hodinky nanic.
Dejte.
- Nevracejte se, nebo si vezmeme i slipy. - A fusekli!
Jsem rád, že jsem si dnes ty slipy vzal.
Za mnou se vrací duha má…
Taky zdravím! Tu-tút!
- Blázne! - Jejda…
Pan Servítek zase prohrál gatě!
To se dalo čekat. Honem, všichni. Rychle!
Tak jo.
- Rychle, Hynku. - Honem.
Zaujmout pozice!
Lez dál. To pálení…
na hrudi je přirozené.
- Tak, fakani. Vraťte nám, co je naše. - Konečně jste tu.
- Vyběhli těmi dveřmi. - Je to záludná havěť.
Pohyb! Na co čekáš?
Musím přiznat, parádní finta.
Profi.
Jau!
Jste celí?
Vy neřádi!
Musím zamknout.
Pardon, moje chyba.
Celý já, nemotora Cecil.
Poslyš, maličká.
Jsi šikovná.
Moc šikovná.
Dostala jsi nás do basy díky kameře.
Štípla nám naše hulahopy.
Oblafla nás falešnými dveřmi.
Z tebe bude dobrá Prevítová.
Vážně?
Jo, proto máme speciální nabídku.
Solidní, žádná bouda.
Odstoupíme od dveří. Vidíš?
Ne abys jim věřila.
Nebojte, mám to pod kontrolou.
Tak co je to za speciální nabídku?
Rádi bychom tě adaptovali.
„Adaptovali“?
Že by z tebe byla naše malá roztomilá dcerunka.
Stačí nám vrátit hulahopy.
Pak můžeme otevřít lunapark a být šťastná rodinka.
Jo…
Ne.
Měla bys být vděčná, že tě někdo chce,
když tě tu odložili jako talíř se shnilými zbytky.
Mě neodložili. Rodiče se pro mě vrátí.
Ona věří, že se vrátí!
To je fór století!
Mě mí otrlí rodiče odložili v cirkusu.
A mě naši nechali na bowlingu.
Vidíš? Jsi úplně jako my.
Jenom menší a hloupější.
Nikdy nebudu jako vy.
Hulahopy vám nikdy nedám. A sirotčinec patří Dršťkovu.
Takže pokud nejste starosta,
tak se radši kliďte!
Tady ji máme, nejlepší tanečnici v dějinách Lumpálie,
Mílu Hulahopovou!
První noc na svobodě.
Jsem tak svišutě šťastná, že bych mohla…
Jo!
Cože?
Vy lidi nezáříte?
Samozřejmě ne, když vaše slzy sklidí na pohon lunaparku.
Ale jinak záříte, ne?
Myslím, že nezářím.
Jeden se pořád učí.
Mami!
Pojď, Hynku!
Nenech se jimi rozhodit.
Dostala jsi nás z klece, Blážo.
Vyhráli jsme!
Jo!
Blážo! Jsme volní!
Pojď si zatančit! Jsme volní!
Zatímco děti a Hulahopovi slavili,
Prevítovi kuli pikle.
Chystali se lidem naservírovat fintu,
která bude mít vskutku výbušné následky
pro Dršťkov i naše hrdiny.
Prý jsem měkký na zločince a zruinoval jsem ekonomiku.
Podle mě nemám konkurenta.
Při volbě starosty pamatujte:
hlas pro Čestmíra, zábava nesmírná.
Madlo! Rychle sem! Prosím, pospěš si!
Hele, mají okno do světa,
kde malý mužíček dostane tyčku a majzne do bílé kuličky.
A všichni mužíčci mu tam tleskají.
Hezky, kamaráde!
Té hře se říká golf.
A tohle je televize, pane H.
Můžete přepínat a sledovat všechno možné.
Vítejte u předvolební debaty.
Jsem Bohdana Cibulková.
Původně jediný kandidát Čestmír Přečestný
má čerstvě dva nové oponenty,
Kredencii Prevítovou a Aloise Prevíta.
Ekonomika, zločin…
Prevítovi kandidují na starostu?
Božínku, tohle nevěstí nic dobrého.
- Co? - Táta občas vyvrhne antistresový míček.
Aha.
Odborně se tomu říká vyňuhňat chuchlík.
Stává se to, když jsem trochu nervózní.
Klid. Lidé jsou sice hloupí, ale Prevítovy nezvolí.
Díky za pozvání na debakl.
Musím si odskočit.
Hned jsem zpátky.
Budu králem Dršťkova.
Takže budu mluvit a vy poslouchat.
Pane Prevíte, co byste udělal jako starosta Dršťkova?
Dobrá otázka. Chtěl jsem vám ukázat svoje srajdy.
Prosím?
Připravil jsem si srajdy a chtěl je ukázat…
Prosím, ne.
Ale místo srajdů mám otrapu.
- Slajdy a atrapu. - Co?
Slajdy, vy otrapo!
To je sprosté.
To si křičte do záchodu.
Tohle je otrapa nejlepšího lunaparku na světě, Prevíťárny.
Pan Prevít má slovní průjem.
Ale zapomněl říct, že Prevíťárnu nemůžeme otevřít
bez hulahopů, které nám štíplo tohle děcko.
Až budu starostkou, dostanu je zpátky,
udělám z Dršťkova hlavní město zábavy
a ze všech, kdo mě volili, miliardáře!
Miluju vás!
Já vás rovněž taky miluju!
Lidičky, prosím.
Fakt věříte, že takzvaní hulahopové učiní Dršťkov hlavním městem zábavy?
Já tedy ne.
Ostatně o nesmírné zábavě tu něco ví jen jediný kandidát
a jmenuje se Čestmír.
A proč si ten kandidát nedal dršťkovský dort?
Cože?
Sem s ním.
Sním ho sám a dokážu, že mi na Dršťkově záleží víc než jemu.
Ale prosím vás.
Občané vědí, že pro Dršťkov dýchám.
A teď… pro něj i jím!
Jo! Pustil se do něj!
Musí Dršťkov milovat.
Mňam!
Dršťkov!
Přerušte debatu!
Kdo je to?
Ta, co štípla hulahopy!
- Fuj! - Nechte toho.
Já jsem Hulahopovy osvobodila.
A nedopustím, aby si je Prevítovi zase vzali.
Co to dělá?
Přišlo mi, že je na záchodě nějak dlouho.
Přiznává to.
Nevrátí ukradený hulahopy,
protože jste jí ukradený!
Říká ta, co kontaminovala Dršťkov masem?
A udělali bychom to znova, kdyby to mělo naše krásné město zachránit.
To nedává smysl.
Ty nedáváš smysl.
Ale víš, co dává? Starý dobrý spektákl.
Co to…
Všichni mrzutí jsou…
Proč zpíváte?
…že se stala ta loupež.
Mohlo být hezky.
Jo!
A teď se v problémech koupeš.
Prosím?
Řeknu to ještě jednou.
Ne. Co se to děje?
Co jsem kdy slíbil, to jsem dodržel.
Ty sliby jsou lži!
Ten veliký obnos…
Skvělá nabídka.
…je náhle pryč, kdo prsty v tom měl?
Pomoc.
Najednou zdá se, je tu problém.
Co dělat mám,
ach, božíčku můj?
Tak to není!
Zlodějka prstem teď míří na nás.
Jo!
Ó, ten problém je tvůj.
Je tvůj, je tvůj, tvůj, tvůj.
Není mi nejlíp.
Je tvůj. Je tvůj, tvůj, tvůj.
Je tvůj, je tvůj. Je tvůj, tvůj, tvůj.
Je tvůj.
Chceme Prevíťárnu!
Vrať hulahopy!
Je tvůj, je tvůj.
Je tvůj, tvůj, tvůj.
Je tvůj, je tvůj…
Mám pocit, že se něco děje…
Je tvůj, je tvůj.
Je tvůj, tvůj, tvůj.
Je tvůj, je tvůj.
Je tvůj, tvůj, tvůj.
Je tvůj.
Hlas pro Čestmíra, zábava nesmírná.
To pálí!
TECHNICKÁ PŘESTÁVKA
Mami, tomu pánovi…
Ano, broučku.
Vybuchl mu zadek.
A co bylo dál?
Na, tati. Dej si buřinkový čaj.
Uklidní tě.
Bróďo, už ji vidíš?
Ještě ne. Vy ji vidíte, paní H?
Už jde.
Blážo!
- Jsi v pořádku? - Jo.
Bláža je tu! Je v pořádku!
Nejsi v pořádku. Celá se třeseš.
Trochu mě vzalo, že mě Prevítovi obvinili ze zničení města,
dav dospělých na mě zuřivě zpíval
a byla jsem svědkem výbuchu zadku.
Ale jinak jsem…
Co se ti stalo? Máš tu ranku.
Jsem v pořádku.
Ještě jednou řekneš „jsem v pořádku“,
a uhryznu ti lokty.
Myslíš, že žertuju? Koukni na ty zuby.
Ukaž, vyčistím ti to.
Co to…
Jen klid.
Naše sliny mají hojivé účinky.
- No ne! - Co?
Nechala sis pomoct a svět se točí dál.
Haha.
Proč chceš všechno zvládnout sama?
V noci ležím celé hodiny vzhůru a přemýšlím o všem, co jsem nevyřešila.
Bróďovu adopci, řádění Prevítových.
Blážo, tvůj úkol není…
Já vím.
Ale mám pocit, že když dokážu, že za něco stojím,
tak možná…
Vím, že to nedává smysl,
ale možná se rodiče nějak dozví, že jsem hodná holka,
a třeba mě budou konečně mít dost rádi, aby se pro mě vrátili.
Vím, že je to hloupost.
Není to hloupost.
Co když tě tu nechali právě proto, že tě mají rádi?
A z nějakého důvodu se o tebe nemohli postarat.
V každém případě tě spousta z nás má moc ráda
a sežere ti lokty, když zase budeš jednat na vlastní pěst.
Měla bych jít uložit děti.
Měla jsi těžký den. Co kdybys to nechala na mně?
Máma a táta jsou z kouzelného ostrova jménem Lumpálie,
což je nejvíc nejkrutější místo na světě.
A mámina máma jí zpívala ukolébavku
o příšerách, co vám sežerou obličej a vyrvou vnitřnosti a tak.
Ta je moje nejvíc nejoblíbenější.
Když tmou se blýskne zub i dráp,
svět tě kous a pak tě škráb,
kvílení je písní zlou,
naše dny těžké a krátké jsou,
jen než zdá se ti sen
a stín mizí pryč
a v tom útulném snu žádný strach necítíš.
Ta kouzelná zář
a přátelská tvář,
zde bezpečný úkryt máš.
Už zdá se ti sen a stín mizí pryč
a v tom útulném snu žádný strach necítíš.
Ta kouzelná zář
a přátelská tvář,
zde bezpečný úkryt máš.
Jsem uvězněný v krabici!
Připravit…
zamířit…
Hej! Co to děláte?
Pal!
Přestaňte!
Jako starostové Dršťkova vyhlašujeme válku
vám i vašemu přitroublému sirotkočinci.
Nejste starostové Dršťkova.
Ale jsme.
Čestmír „Bezzadek“ Přečestný prohrál volby
a my dva získali stejně hlasů,
takže jsme spolustarostové.
Dokazuje to tato zaručeně pravá, na koleně nevyrobená koruna
a tyto majetkostátní zlaté pantofle.
A teď okamžitě navalte hulahopy!
Mám velký strach.
Není se čeho bát…
Mílo…
Pal!
Běžte na střechu a utečte. Neuvidí vás.
Máme je nechat, ať ublíží vám?
Pomohli jste nám. Neopustíme vás.
Když budeme spolupracovat, porazíme je.
Jo.
Někteří budou užitečnější než jiní…
Moment, pane H. Kolik jich dokážete…
Můžu říct „vyrobit“?
Čas vypršel, vy umahňané nutrie!
Pro blaho Dršťkova a Prevíťárny,
zajměte hulahopy!
Chceme hulahopy!
Já chci hulahopy rovněž taky!
Mami, tati, tohle není hezké!
Chci hulahopy, hned.
Připravit, zamířit, pal!
Pal!
- Hadi. - Pavouci.
- Klauni. - Červodraví hnísti.
- Žvejka ve vlasech. - Přijít do školy bez kalhot.
Já mám úzkost ze své úzkosti.
Víš, z čeho mám úzkost já? Že bychom se vrátili do klece.
PRE-KRÁSNÉ VÍT-ĚZSTVÍ
Co to u všech…
Díky za službu vlasti!
Co to krucinál je?
Zpátky! Nikdo vám nedovolil odejít.
Srabi!
- Trefa! - Jo!
Jo!
Blážo!
Co je, Bróďo?
Nepouštějte je sem!
Uhni, Nervítku.
Víme, že hulahopové jsou tady, tak nás pusť.
Pustit vás?
Houby.
SÝR VE SPREJI
Na to dneska nedojde.
Čekáte, že vás pustím do sirotčince?
Tak s tím nepočítejte.
To byste se přepočítali. No nic.
Ani omylem!
To není konec.
Ale je.
My se vrátíme.
Servítek si nebere servítky!
Teda, pane Servítku!
Pane Servítku.
Olízl jste žabákovi prsty?
Asi jo.
Nikdy dřív jsem se žabákem nemluvil.
Co říkal, znělo zajímavě,
tak jsem mu je olízl.
A najednou jsem se cítil dopáleně.
- A mocně. - Opačně než normálně?
To je dost výstižné.
To má logiku. Je to žabák opačný z Lumpálie.
V Dršťkově panuje zmatek.
Bývalý starosta Čestmír Přečestný
se zotavuje z akutní transplantace zadku.
Noví starostové Kredencie a Alois Prevítovi
vyhlásili válku místním sirotkům a prohráli.
Vítězná mládež může děkovat statečné sirotě
Bláže Bajzové.
Hulahopovi jsou pod mou ochranou.
Dokud tu jsem já, Prevítovi do sirotčince nevkročí
a Prevíťárna nikdy neotevře.
Ten spratek nám ničí život!
Co tam dole proboha děláš?
Hraju si s otrapou.
Myslíš, že tvoje hrátky s otrapou
nám vrátí hulahopy?
Viděls tu holku.
Je mazaná jako sumec.
Do sirotčince nás nikdy nepustí.
Ty ubohá, zbytečná, stará surikato.
Kdo říkal, že chceme dovnitř?
PREVÍŤÁRNA
Uklízení už bylo dost, Blážo. Všichni už spí.
Vůbec nejsem unavená.
Klidně dám první hlídku.
Ale jestli si chceš zachránit lokty, opakuj po mně:
„Jak uvidím Prevítovy, spustím poplach.
Za žádných okolností do toho nepůjdu sama.“
Nepůjdu do toho sama
a slibuju, že když je uvidím, spustím poplach.
Mé srdce je brána a tou branou jde do světa má láska.
Cože?
Máš opakovat i po mně.
Asi v pohodě.
Tak možná zkus tohle.
Brána mého srdce zůstane otevřená,
aby mohla přijmout lásku druhých.
Otevřu své srdce lásce druhých.
Zasloužím si být milována.
NEZNÁMÉ ČÍSLO
- Haló? - Blážo, nebudeš tomu věřit!
Pane Servítku? Kde jste?
S tvými rodiči.
- Cože? - Viděli tě ve zprávách.
Chtějí se s tebou sejít.
Jsem teď s nimi na bowlingu v Drštinkové ulici.
Působí jako slušní lidé, Blážo.
Opravdu.
Ne, Blážo! Ne!
Je to past, že jo?
Řekni, že na to neskočí.
To bohužel říct nemůžu.
Pamatuj, když něčemu zoufale chceš věřit…
Snadno se utvrdíš, že je to pravda.
I když není.
Mami! Tati! Jsem tady!
Nemůžu uvěřit, že jste tu!
DRŠŤKOBOWL
Nemůžu uvěřit, že jste tu…
Nikdy se nevrátí.
Nemůžu uvěřit, že naletěla.
Měnič hlasu 30 000…
zase zafungoval.
Já věděl, že jak uslyšíš toho Servisáka, uvěříš čemukoliv.
A taky že jo.
A teď jdeme pro hulahopy.
Ne!
PEVNĚDRŽ
Co se děje?
To je zemětřesení? Kde je Bláža?
Tak, Prevítstvo!
Správná davová mentalita hory přenáší!
A teď hej rup! Hej rup!
Hej rup!
Rup!
Hej rup!
Je zalepené!
Tohle taky. Jsme v pasti!
Hej rup!
Mami!
Pomoc!
Hej rup!
Evžen Mrva!
Hej! Počkejte na mě!
Příští zastávka, Prevíťárna!
Ne!
Co se stalo? A jak?
Paní H? Bróďo?
Pane Servítku? Je tu někdo?
Jak jsem mohla?
Takhle naletět, trubko…
Jsi trubka.
Nesnáším je. Nenávidím Prevítovy!
Co se stalo? Jak se to…
Prevítovi vzali sirotčinec. Bránil jsem jim, ale nakopli mě.
Ta ženská ani nezaváhala. Čapl jsem ji za kozačku.
Zatřásla mnou, chtěla mě zadupnout. Ta potupa…
Nakopla mě džínová kozačka.
Celé je to moje vina.
Měla jsem hlídat, ale opustila jsem vás, protože…
Jsem taková trubka!
Uvěřit, že se rodiče pro mě vrátí…
Máš tak dlouhý…
Asi jsi mi nenápadně olízla prsty,
protože teď mluvíš opačně.
Seber se. Tvoje rodina tě potřebuje.
Jaká rodina?
Nevidíš, že rodinu nemám?
Momentík!
Pokud nemáš rodinu, kdo je Bróďa?
Nebo Hulahopovi? Nebo já?
A kdo je ten plešoun s vytaženými gatěmi,
co pořád mluví o své mámě?
To je pan Servítek.
Takže pan Servítek.
Já to vidím tak, že rodina nejsou jen příbuzní,
ale ti, na kom ti záleží a komu záleží na tobě,
kdo se k tobě chová s láskou, vlídností a empatií.
Máš pravdu.
Prevítovi ublížili naší rodině a teď jim to vrátíme.
Švanda a psina dítě měly
a tak vznikla Prevíťárna.
Vítejte, Prevítstvo,
na znovuotevření Prevíťárny!
Je větší a lepší než kdy dřív!
Lepší a větší.
Teď můžete promrhat svůj čas i peníze
v našem luxusním lázeňském motelu.
A ke koupi mého proslulého ptačího nákypu
je utření do servítku zdarma.
Božínku.
A co je hlavní, díky vám jsou hulahopové zpátky!
Švanda a psina dítě měly
a tak vznikla Prevíťárna.
Švanda a psina dítě měly
a tak vznikla Prevíťárna.
Evžen Mrva!
Přátelé, v Prevíťárně je rodina na prvním místě,
a proto vám chceme představit někoho velmi vzácného.
Našeho synáčka Prďu Prevíta.
Dobrý den. Já jsem Bróďa Prevít.
Prďa.
Já jsem… Prďa Prevít.
Nic jsem si nepřál víc než najít rodinu.
A teď ji mám, co mě babi a děda Prevítovi adoptovali
a taky všechny moje bratry a sestry.
Přesně tak, lidičky.
Adaptovali jsme celý sirotkočinec plný dětí.
Abychom vám představili rodinnou show se zpěvy a tanci!
Lojzo!
Všecky naše sny se plní.
Já vím, ženská.
Tuhle chvíli už nemůže nic pokazit.
Bróďo!
Promiň, že jsem tě opustila.
Přiveďte tu holku…
abych ji mohla něžně obejmout.
Je to úžasná holka.
Přestaň!
Lechtáš mě ve fousech, ty šibalko.
Hledáš tohle?
To je zlatíčko.
Asi chce osvobodit hulahopy, Lojzo.
To doufám.
Je to správné.
Pojďte, vy milá stvoření.
Jste volní!
Díky moc.
Je to dobrý pocit, být dobrák, viď?
Je to dobrý pocit, jako letní vánek.
Neříkali, že ty hulahopy potřebují na záchranu města?
Honem, všichni poběžte.
Mně se ta bradka celkem líbí.
Vzpamatuj se, Hynku!
Stát! Ještě neodcházíme.
Blážo, co to děláš?
Jsme volní. Už tu nemáme co dělat.
Mýlíte se, paní H.
Účinky žabích prstů pominou a Prevítovi budou zase prevíti.
Víte sami nejlíp,
že budou vaši rodinu dál pronásledovat a škodit lidem.
A nic se nezmění.
Musíme jim oplatit stejnou mincí. Lstí, která utne všechny lsti.
Sama to ale nezvládnu.
Kdo se přidá?
Pardon, starostové,
říkali jste, že za tisícovku
zachráníte Dršťkov a z nás budou miliardáři.
A jo, ta miliarda a že nám na Dršťkově záleží…
To byla lež.
Vaše peníze padly na falešné fousy a ohňostroje.
Prokrindapána. Dali jste nám naději.
A vy nám všecko, o čem jsme kdy snili. Jenže jsme vám lhali a ublížili…
Nelíbí se mi, co ze mě je.
Stydím se za sebe.
Ani mně se nelíbí, co ze mě je. Moc mě to mrzí!
- Omluva to nevyřeší. - To ne!
Složil jsem zálohu na marimbu.
Lhali jste nám.
My vám věřili!
Aloisi, my jsme ty chudáky obrali o všecko.
Zbývá jediná možnost.
Obrat o všecko sebe.
Vyslechli jsme vaše obavy.
Máme řešení.
Odpálíme Prevíťárnu.
Cože?
Odpálit?
Chtějí to odpálit?
Jako tady, kde stojíme?
Jsou to cvoci.
Říkám si, jestli jsme neměli poslechnout dceru
místo těch dvou cizích zatčených lidí z telky.
To si rovněž taky říkám.
Miluju ohňostroje, Aloisi.
Co se stalo s naším parkem?
Nemám tušení, ale určitě za to můžeš ty.
Kde jsou krucinál naši hulahopové?
VÝCHOD
Tamhle běží madam.
Chyť ji!
Jdou sem Prevítovi!
Běž! Přilijte Pevnědrž na podlahu. Jo, tamhle.
No tak.
Chceme tě jen do konce života zavřít do klece.
A možná i sníst.
Ta potvora jde do našeho domu.
Tak sebou hoď.
Rychle dovnitř!
Šla sem.
Co je tohle?
Co se stalo? Podlaha je nahoře.
Jsme vzhůru nohama. Určitě.
Stojíme na stropě a koukáme na podlahu.
Pomoc! Motá se mi hlava.
Tohle se mi nelíbí.
Hrne se mi krev do hlavy. Mám pocit, že umřu!
Co s tím…
Už to mám! Postavíme se na hlavu!
Co to povídáš?
Postav se na hlavu a budeme správně.
To je lepší.
Jsem přilepená.
To je lepidlo Pevnědrž.
Převezli nás.
Vy mrňaví spratci.
Ihned nás sundejte, nebo…
Nebo co? Uděláte z nás nákyp?
To neuděláte.
Žádný nákyp nebude. Navždycky zůstanete tady.
Na světě je dost krutosti a zášti i bez vás.
Věřte mi, svět bude bez vás mnohem lepší.
Už dost.
Pomoc! Vlhovec mi ozobává obličej!
Pomoc! Chce se mi lulat.
Pryč s Prevítovými!
Pomoc!
Tumáš, zajdo!
Co myslíte, že se s Prevítovými stane?
Není to šumák?
Já vím, co se stane.
Dostanou strašnou scvrkavku.
Tu dostaneš, když stojíš na hlavě moc dlouho.
Nejdřív se jim hlavy scvrknou do krku.
Scvrkávám se!
Zachraňte mě někdo! Leze na mě strašná scvrkavka!
Pak se jim krk scvrkne do trupu.
Potom trup do nohou.
Pak se scvrknou nohy do chodidel,
dokud na celém světě nezbyde z pana a paní Prevítových nic.
Fakt si myslíš, že se to stane, Bróďo?
To doufám.
Co myslíte vy, paní H? Rozplynou se v louži slizu?
Co prosím?
Nerozumím Hulahopovým, Blážo.
A ty?
Paní H?
Co se děje?
Proč vám nerozumím?
Prosím, ne. Potřebuju vás.
Tak jako děti s hlubokým smyslem pro empatii rozumí zvířatům,
ty bezcitné ne.
Jak prosté.
Vysaješ ze života všechno dobré.
A ty jsi nejhorší člověk, co znám.
Nemít tě rád je snadné, páč jsi příšerná.
Co tady děláte, vy poťurný ponravy?
Bylo nám vás líto,
že byste mohli dostat strašnou scvrkavku a zemřít strašnou smrtí.
Osvobodili jsme vás.
Vážně?
Přesně tak.
Nenávidět je…
tak snadné.
Vy nenávidíte mě, já vás.
A jsme navždy nepřátelé.
Nikdy už nemusím myslet na to, že jste oba taky lidé.
Nemusím dumat,
co jste si museli vytrpět, abyste se stali tak zlými.
Nebo co prožívali rodiče, když mě nechali.
Nenávidět je snadné. Ale sežere vás to zevnitř.
Najednou z vás zbyde jenom zuřivý prevít.
Nechci svět, kde vítězí nenávist.
Takže jo, odpouštím vám.
Jste volní.
Tak děkujeme.
Jo. Díky.
A teď pojďte, udělám z vás nákyp!
Zpátky, vy tupí tuříni!
Mám hlad!
- Ale ne. - Toho jsem se bála.
Za pokus to stálo!
Hezky, rodinko!
To už je konec?
Ne tak docela.
Sbohem, Prevítovi!
Vracíme sirotčinec zpět.
- To bylo nečekané. - Ano.
Když pak Servítek vrátil sirotčinec na své místo,
Hulahopovi prodali recepturu na své slzy nadnárodní korporaci.
Ta díky nim ukončila závislost světa na fosilních palivech.
Za výtěžek Hulahopovi koupili sirotčinec,
adoptovali Blážu, Bróďu a ostatní sirotky
a zaměstnali pana Servítka jako chůvu.
Bláža byla oceněna za záchranu Dršťkova před Prevítovými.
A poté, co naplnila Dršťkovské jezero chuchlíky,
se Dršťkov opět stal hlavním městem zábavy.
A žili šťastně až do smrti?
Tak nějak.
A teď do hajan.
Musíš mi aspoň říct, co se stalo s Prevítovými.
Tak dobře.
Možná bys čekal, že se ponaučili,
ale nestačí se jenom něco dozvědět.
Musíš se chtít změnit a něco pro to udělat,
což Prevítovi rozhodně ochotni nebyli.
Jinak se vedlejších účinků scvrkavky nezbavíš, andílku.
Cítíš, jak tě natahují?
No jeje, natahují mě jak divé.
To znamená, že to funguje.
Mám nohy pevně připoutané?
Jak šňůrky kolem kotníků prasknou, je se mnou amen.
Mohla bych odletět na Měsíc.
To je hrůzná představa.
To nesmíme dopustit, jemine.
Ne.
To si odskáčeš, ty úskočný úhoři!
Už žádné vousy, mami!
Osvobodili jsme se z vousů!
DRŠŤKOVSKÁ JEDNIČKA V MEJKAPU
V HLAVNÍCH ROLÍCH
JEŠTĚ ŽIJE
LEPIDLO PEVNĚDRŽ JEN 300 DOLARŮ
Ne!
Cože?
Kde to u všech čertů jsme?
Vypadá to jako…
Lumpálie.
To se mi nelíbí. Ani za mák.
To se dalo čekat.
- Můžeš za to ty! - Ne, ty, hovnivále!
Překlad titulků: Barbora Vrbová
Šunka, hurá!
Večeře, šunka, hurá!
Šunka, hurá!