Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
- No t'ho menjaràs pas, no? - Em moro de gana.
- Però no tant. - Millor, perquè fa fàstic.
Estic seguint l'olor del monstre.
Només he vist allamorax als llibres.
Aquestes sabates no estan fetes per escalar.
Espera't aquí.
He d'intervenir en l'acció per compondre una balada com cal.
A més, soc més àgil del que et penses.
- Ves-te'n! - Ja t'he dit que...
Mare meva. Què collons és això?
No és personal, noi.
Mostra't!
Tingues pietat.
Aquesta bèstia no et vol fer mal.
Els pescadors de perles que m'han contractat no diuen el mateix.
Aquest no és el primer atac en aquesta zona.
Amb prou feines pot obrir la boca.
No s'alimenta d'humans,
sinó d'ostres, que contenen el preuat trofeu dels pescadors.
El seu únic crim és tenir gana.
Tingues pietat.
Algú em pot portar?
Els meus fills passen gana per culpa dels humans!
No queda ni una ostra!
Sé que esteu enfadats, però aquesta no és la resposta.
Silenci!
Fa massa marees que regna la pau per posar-hi fi ara.
Que els odis obscurs quedin en el passat.
Aquest consell fa tot el que pot per prevenir una guerra amb Bremervoord.
No actues perquè la teva filla està enamorada del príncep.
Els humans ho saben i se n'aprofiten.
Els humans ja no només roben perles.
Han llogat un bruixot per matar l'allamorax.
Un bruixot?
Si un ésser marí corre perill, en correm tots.
- Té raó. - Els hem de frenar.
Hem de lluitar!
Considerarem la vostra proposta.
Mare, no ho deus dir seriosament?
Sh'eenaz, ets jove i ingènua.
Quan els humans obren la boca,
en surten mentides.
Potser cal prendre mesures dràstiques.
La meva unió amb l'Agloval podria portar pau, no conflicte.
Coincideixo amb la meva neboda.
Potser la resposta no és una guerra, sinó un casament...
Fora d'aquí, Melusina.
La nostra filla mai es casarà amb un humà.
Tu mai podràs entendre l'amor d'una mare pel seu fill.
Parla de la seva infertilitat?
Parles del passat, germana, però ens hi juguem el futur
del nostre poble.
Sí, el nostre poble.
Segueixo sent membre d'aquesta família i de la cort reial, Dahut.
El teu desdeny no nega aquest fet.
Només se't permet viure
perquè soc molt conscient d'aquest fet, germana.
Marxa. Ara.
Me n'aniré. Voluntàriament.
No pateixis.
Però les dues sabem a qui va estimar primer.
A veure si ho he entès. Tenies el monstre acorralat
i l'has deixat marxar.
- L'allamorax no ha mort ningú. - Els humans menteixen?
- Pot ser. - La gent del mar són víctimes?
No necessàriament.
- Ells també amaguen alguna cosa? - Potser.
No. Res de potser.
Hi ha bons i dolents. És així de senzill.
Decideix-te i mata alguna cosa.
El nostre millor plat.
Llàstima que no us el pugueu permetre.
És com amb aquell cabró cornut
dels confins del món.
Ets caçador de monstres, però només de vegades.
I amb condicions.
Un codi moral.
Ja guanyarem diners fora de Bremervoord.
Aplaca el meu cor, si no el meu estómac.
Només vam venir a aquesta merda de ciutat per evitar topar-nos amb ja saps qui.
No vull parlar d'ella.
Aquella bruixa d'ulls violetes dicta on podem anar
i el teu mal humor.
Deixa la Yennefer.
Què et passa? No està bé l'aigua?
És agradable, Yennefer, però també tèrbola.
No estaria bé fer-te marxar en una nit així.
Tu poses la beguda i jo el llit.
Els mercats negres del Tretogor
són per a idiotes que busquen miracles.
No creia que fos el teu cas.
Demostres que no tens ni idea de què parles
ni amb qui.
Esperava posar-hi remei aquesta nit.
Doncs et tornes a equivocar.
- Bona nit. - Bona nit.
Bon profit.
Només dic que el teu codi moral obstaculitza els meus àpats.
Aquest pa és immenjable!
Ens el partim?
Paga amb les teves monedes, doncs.
Dur però just.
Et proposo un tracte.
Agafaré la primera feina que trobi si tu promets fer el mateix.
Prou codis. Més monedes. Què et sembla?
Ei.
Tu ets el bruixot de qui parlen?
Has deixat fugir el monstre?
- Es confon... Fill de puta. - Sí, soc jo.
Un bruixot que no mata monstres? On s'és vist, això?
Benvinguts a la meva taverna!
Però no serveixo alcohol!
Fot el camp!
Fora!
Disculpeu, sou Jaskier el Bard?
El Don de la Música d'Oxenfurt?
El Cantautor del Continent?
No ho havia sentit mai, però sí, soc jo!
Hi ha brots verds de cultura entre l'adob.
Què voleu? Una firma? Una peça personalitzada?
Una balada per a l'amant? Amants? Amant de l'amant?
Organitzo el festival d'Imbaelk de demà.
Tenir un bard elegant com vós faria meravelles.
Hi haurà el rei, i hem d'oferir un bon espectacle.
I pago bé.
Puc confiar que seràs prudent durant la meva actuació?
Et vaig deixar sol en un banquet i vas acabar amb una criatura.
Una Criatura Sorpresa.
És un error que no tornaré a cometre aviat.
Serà difícil de millorar. Sort que aquests van primer.
Vaja, si això us ha agradat,
espereu a veure el meu solo de llaüt.
És com una arpa, però molt petita.
És molt més pràctic, diria jo.
Tanca la boca! Intento veure l'espectacle!
Quina manera de parlar a l'estrella!
Estrella?
- I què més! - Voleu dir el que crec?
Només puc acceptar ser l'artista principal.
Tenim un tracte.
Ja ho sé, Geralt, però això embruta el meu bon nom.
Vinga, una mica d'humilitat.
Quasi vaig suplicar al Drouhard que et contractés.
- Ullets! - M'alegro de veure't, Julian.
Julian?
Disculpa el tòtil del meu company.
Essi Daven, et presento el Geralt de Rivia.
Us coneixeu?
Vam créixer junts. Aquí mateix, a Bremervoord.
Deies que ets d'Oxenfurt.
Que no t'enganyin els pantalons elegants.
És tant de poble com tots nosaltres.
M'he pres un llicència poètica amb la meva vida. I què?
Qui em pot culpar?
Havent crescut aquí.
Salta!
Vinga, salta!
O tens massa por?
Com t'he dit,
si saltes, et tornaré la teva joguina.
- Es pixarà damunt. - No saltarà.
Pankratz!
Jo primer, Pankratz.
T'ensenyaré com es fa.
Ho heu sentit?
No ha saltat. Ha caigut.
Fot-li, Zelest.
Para! No pot respirar!
Deixa'l anar!
Vinga, Essi. Ara ets sa mare?
- T'ho haurien de fer a tu, Zelest. - Només ens divertim.
Estàs bé?
Et diria que ets un bastard, però això ja ho sabem tots.
Ho heu vist?
Què li va passar a aquell?
Al Zelest?
Era el fill bastard del rei, i un imbècil, a més.
Devia morir de sífilis tancat per impagament.
Mig cec, embogit i salivant.
No hi he pensat pas gaire.
El rei Usveldt, el príncep Agloval...
- El rei! - El rei!
No pot ser veritat.
...i el comandant Zelest.
Sempre ha estat un bon llepaculs, no?
El príncep Agloval el va nomenar conseller militar.
No té vergonya.
- És perillós criticar la reialesa. - N'estan farts.
Cinc atacs a pescadors els últims mesos i no hi ha culpable.
Tret de l'allamorax.
Aquella pobra bèstia només era un cap de turc.
La gent del mar és molt territorial i la monarquia no contraataca.
El príncep està enamorat d'una sirena.
Ostres, quin embolic.
Com qualsevol disputa des de la Conjunció.
La tradició ens espera. Si no vens, la mama me'n culparà a mi.
No vols ser culpable de la meva mort, no?
El meu nebot.
Em disculpeu?
Mireu quin botí.
Nedarem en diners d'aquí no res.
I, amb diners, vols dir menjar.
Les criatures es moren de gana.
Hauríeu de deixar de criar com conills.
Menys xerrar i més obrir ostres.
N'he trobat una!
Dona-me-la.
Què fem amb la resta?
No valen res. Torneu-les a...
Qui hi ha?
Deixa't veure!
No volies estar amb la teva família?
Els estimo molt, però tots necessitem aire.
- Tu ja m'entens. - Sí.
Volia conèixer l'home misteriós
de les balades del Jaskier.
Més aviat xorrades.
Ja deus saber que el Jaskier acostuma a exagerar.
Vinga, va, no siguis modest.
¿I la cançó en què t'enfrontaves desarmat a un home llop
sota la lluna plena?
Vaig curar aquell home llop amb matallops encantada.
¿I la dels vampirs que derrotes
amb tres estaques a cada mà i una a la boca?
Un vampir, una estaca.
¿I quan trobes un djinn,
salves la vida a una bruixa preciosa i acabes lligat a ella per màgia?
Només dic que la majoria gaudiria de les floritures,
es delectaria amb el personatge.
Com el Jaskier o, més ben dit, el Julian?
Entenc per què va marxar.
Fora de palau,
s'espera que els homes de Bremervoord treballin al mar.
Però el Julian és creatiu.
Diferent.
I per això el maltractaven.
Tothom menys tu.
Es necessita valor per enfrontar-se a la majoria.
Tu mai has pensat a posar rumb fora de Bremervoord?
Per a mi era diferent. Jo no era infeliç.
Però de vegades em pregunto com seria la vida si marxés.
Però m'encanta el mar, la meva família i els meus amics.
Què més em podria oferir aquest Continent?
¿Per què et diuen Ullets
si tens uns ulls enormes?
Enormes no. Vull dir...
De mida normal. Ulls humans completament normals i corrents.
Flirtejar no és el teu punt fort, no, bruixot?
La meva actuació no té parangó.
Aquests ignorants s'han posat drets per aplaudir-me.
Em fa pena l'aficionat local que vingui ara.
Desitja'm sort.
Tu... Tu ets el bard local de qui tothom presumeix?
És fantàstic, Essi!
Segur que ho faràs de meravella.
Bona sort. Vinga!
Acostumaven a confondre-la amb gats en zel.
Passi el que passi, somriu i aplaudeix.
La meva primera història no era gaire bona.
Hi he afegit un pèl de glòria...
No tinc gaire oïda musical, però...
Sí. És molt bona.
Però aquesta cançó és meva.
N'està fent una versió. De cap de les maneres!
Les persones que m'odiaven em volien robar el conte.
Però a mi no m'importaven i el problema es va resoldre.
Espasa
i arc.
Una gran destral.
Impossible de defensar.
Ningú sobreviu als meus atacs.
Perquè sol
escric el final.
Sí, sol escric
el final.
Amb el que valen les perles,
hauríem d'enviar tots aquells pesats del mar
a les seves tombes salades.
Tinc les mans lligades mentre el príncep persegueixi aquella cua lluent.
Aquella sirena l'ha d'haver embruixat. Ja se sap que són estafadors màgics.
No més deshonestos que els humans.
No recordo haver-te demanat l'opinió, bruixot.
Exacte. Sé qui ets.
Llop Blanc.
Si saps com em diuen,
és perquè coneixes les seves cançons.
És preciosa! És la princesa.
Hirikka santa. Qui és?
La princesa Nispen de Maribor.
Una convidada d'última hora encertada.
Un bon recordatori que hi ha princeses humanes disponibles.
Fins i tot ha portat exquisideses i fruita!
Aquesta princesa sí que m'agrada.
Esperem que a l'Agloval també.
Què ha passat?
- El barber! - Deixeu pas.
Qui ha sigut?
M'han atacat aquells peixos cabrons.
Els vodnik.
M'han ferit
de mort.
Si fossin Kovir o Cintra,
si ens ataqués una armada humana,
ja estaríem en guerra.
Som un regne o un grapat de covards?
Perdona, fill, però ha arribat el moment.
No ens queda alternativa.
Senyor, si em permet.
Ens en queda una.
Tenim problemes de monstres a la costa
i un caçamonstres entre nosaltres.
Bruixot, requerim els teus serveis.
Busca el vodnik que ha fet això i mata'l.
Bona sort. Pregunteu per la ciutat.
No ha estat capaç de matar l'allamorax.
Perquè no era la bèstia que buscàveu.
Però clarament els vodnik sí. Treballen per a la gent del mar.
Si el bruixot confirma que són qui ens ataca,
haureu de declarar-los la guerra.
- Un tracte és un tracte. - Aquest no era el tracte.
Ni ser el teloner.
Tots hem de fer sacrificis.
- No ajudaré a justificar una guerra. - Però pots ajudar a evitar-ne una.
Què me'n dius, bruixot?
Collons.
Per què no m'havies dit que ets de Bremervoord?
Ja saps que jo no soc de Rivia.
No és només això. És...
Havia de deixar tot això enrere per convertir-me en qui volia ser.
Per si no ho has notat, són gent de ment tancada.
La teva amiga Essi no hi encaixa.
Ja.
Sí, és com una germana per a mi.
Ho sabia! Notava que hi havia alguna cosa entre vosaltres.
Si et refereixes a aire i espai...
És una bona dona.
A diferència d'aquella diablessa de cabells negres i llengua bífida.
Necessites algú com l'Essi.
Necessito diners, pau i tranquil·litat.
Mira, pots semblar tan dur
com aquesta carn que has cuit massa, però jo sé la veritat.
Que sota l'armadura i les armes
i aquesta melena estrambòtica, ets un tou.
Un tou, tovet. Tou, tovet.
Què et sembla això?
Et suggereixo que dormis força. Tenim un llarg viatge per davant.
I jo et suggereixo que obris el cor.
Connectar amb un altre ésser humà no és tan terrible.
- Ho sento. - No ho sentis.
Fes-hi alguna cosa.
- No sabia si senties el mateix. - Sí.
És que... És una mica massa senzill.
- Les millors coses ho són. - No en la meva experiència.
És com si t'agradés la tragèdia.
Escollir el camí més complicat.
Però podries escollir la serenor. Em podries escollir a mi.
Quina fantasia més poc original, Geralt.
És un clixé en tota regla.
No em pots seguir el ritme ni en somnis.
No cal que sigui així.
Podríem començar de nou.
Sembles la teva amiga cantaire.
I no és cap compliment.
Per què m'apartes quan m'intento acostar?
Si us plau, Geralt, desperta't.
- Yen, jo... - Desperta't!
Què m'he perdut?
Ja sé que no t'agrada matar sense motiu,
però aquell quasi et mata,
i l'has deixat fugir.
L'he deixat fugir perquè m'és més útil viu que mort.
És un vodnik, com el que va matar el pescador de perles.
I la sang de vodnik és iridescent.
Si la segueixo fins al seu cau, trobarem els altres.
Perdona, els altres?
Aquell vodnik sap lluitar, però no podria liquidar tot un vaixell.
Viatgen en bancs, però com ens ha trobat un ésser marí?
Ara que vas amb un bard famós, tothom sap on som!
Els fans poden ser molt obsessius.
O aquell allamorax i aquella gent del mar han xerrat.
No, soc jo. Segur que soc jo.
Essi?
Per què ens segueixes?
Ja vau sentir el rei. Estem al caire de la guerra!
He de saber què passa. Vull ajudar.
Aprecio la teva bona voluntat.
El que necessito és un vaixell per seguir aquell vodnik.
I ara. La marea varia més de deu colzes
i està a punt de baixar.
Mira.
Amb marea baixa, pots caminar fins a Ullals del Drac.
Recordo quan tenia la teva edat. Em fascinaven totes.
Confonia el desig amb amor.
Fins que...
vaig trobar ta mare.
Era enlluernadora.
Refinada.
Tenia el do de veure només el millor de les persones.
Els déus saben que per això em devia acceptar.
Jo també l'enyoro.
I honraré la seva memòria casant-me per amor, com vosaltres.
Amb la Sh'eenaz.
Sé el que creus que sents per ella, fill,
però nosaltres no ens podem casar només per amor.
Tenim un deure.
La teva vida no et pertany només a tu.
Pertany al teu regne.
Ja penso en el regne.
La nostra unió podria dur la pau entre la terra i el mar.
Com, Agloval? On viuríeu?
Quina mena de descendència tindríeu? És impossible.
- Disculpeu la interrupció. - Tranquil.
Jo ja me n'anava.
Jo ja li he dit que deixés aquella noia peix.
Gràcies. Valora els teus consells.
El que faci falta. Soc aquí per servir el regne.
I a vós, pare.
Gràcies, Zelest.
Alguns dies, desitjo que fossis el meu fill legítim.
M'encantaria veure quina mena de líder series.
Tot sembla tan tranquil des de lluny.
Qui ho diria, que hi ha tanta agitació?
Tant de bo els meus pares, entre tota la gent,
veiessin que no sou tan diferents.
Encara que la vostra llengua sigui horriblement estrident.
En terra, mar i aire, no he vist mai cap ésser tan bonic com tu.
Això és amor.
Per fi junts.
Tant de bo pogués estar al teu costat la resta de la vida.
On porta aquells humans el bruixot?
Amor meu, què passa?
He d'avisar els altres.
Els Ullals del Drac. Hi tenia malsons de petit.
Només són un parell de roques, Julian. No fan por.
Però el cau de vodnik sí.
Què has...?
Qui t'ha enviat a matar-me?
Si t'ho digués, ella em mataria.
Si no m'ho dius, et mataré jo.
També us ha ordenat matar els pescadors?
Jo mai he mort cap pescador,
però me n'alegro.
Creus que protegeixes els teus superiors, però no.
Sigui qui sigui, està disposada a sacrificar-vos per la seva lluita.
La gent creu que ja no mato monstres.
Demostraré que s'equivoquen si no em dones un nom.
Va ser...
Què has fet?
La teva feina, bruixot!
Ets tan dolent donant les gràcies com matant monstres.
Veig que encara t'amagues, Julian.
Intento evitar una guerra.
Com és que sembla que tu la vulguis?
Ximpleries! Simplement entenc el que vol dir liderar.
Julian!
Essi!
Marxa o mataré l'únic monstre de debò que veig.
El meu pare sabrà això!
L'aigua puja massa ràpid!
Essi, si coneixes l'oceà, ara és moment de demostrar-ho.
Seguiu-me.
Salta!
No em sembla gens bona...
Què ha passat?
Ha estat el germà bastard del príncep!
Deu estar actuant sol. L'Agloval mai permetria una cosa així.
O simplement és prou hàbil per amagar-te els seus plans.
Aquell humà t'ha distret del teu deure de protegir els mars.
Us he avisat quan he vist el bruixot.
Ara la teva histèria és l'únic que em distreu.
Soc una sanadora, no una guerrera.
Deixa'm ajudar el nostre cosí.
Als ulls dels nostres,
la guerra ja ha començat.
Aguanta, Deroua. Respira fondo.
Gràcies per la teva ajuda, Essi.
I la meva què?
Tens més cervesa?
Tothom culpa el príncep i la sirena.
Hem de parlar amb ells, que ens diguin la veritat.
Es troben a l'alba a la Roca del Fundador. Ho he vist. Hi anirem al matí.
Em preocupa que els humans no busquin la veritat
sinó un motiu per exterminar els éssers marins.
Vivim gràcies a ells. Per què matar-los?
Els humans tenen un do per buscar beneficis a curt terme
i reescriure la història per exculpar-se'n.
Ho he vist passar amb banyes de silvans, escates de basilisc i ara, perles.
No es per supervivència, sinó per avarícia.
El vodnik ha dit que l'havia contractat "ella".
És obra de la reina?
Si sospites de la reina sirena, quin és el seu mòbil?
Una mare faria qualsevol cosa per protegir els fills.
Creu que el príncep és una amenaça.
Per com hem tractat les sirenes en el passat, no la culpo.
Quan jo era petit, l'amor era un jaç de palla en un terra brut
i el menjar just per sobreviure un altre dia.
Els teus no m'han inspirat mai gaire confiança.
Sembles atrapat en el passat.
Per resoldre els grans misteris de la vida,
comença mirant el que tens davant.
Jaskier, parla'm de quan vas cantar per a la comtessa de Stael.
Ja t'he explicat aquesta història tres vegades.
Que pesada soc.
M'encanten les teves històries, però ja paro.
Gràcies als déus. Espero que apareguin aviat.
No puc negar l'humil petició d'una estimada amiga.
Era una nit d'estiu calorosa a Maribor. Em vaig retrobar amb la meva comtessa.
Però feia dues vegades deu anys que hi havia una plaga.
- Vint anys. - Vint anys!
En lloc de fer l'amor sota les estrelles al seu camp de presseguers
mentre ens arribava la fragant olor floral dels arbres,
va ser l'acre pudor de fongs sota branques seques
la que ens omplia els narius i els...
No volem saber què us va omplir.
Molt bé, però res podia posar fi a la nostra dolça, dolça passió.
Ni tan sols la caiguda en picat d'un feu com a capital fruitera del Continent.
- De la qual no s'han recuperat mai. - Això és veritat?
Tu precisament dubtes del meu amor per la comtessa de Stael?
Són allà.
Els vostres van enviar un vodnik a matar-me l'altra nit?
Jo hauria començat dient "bon dia" primer.
Disculpeu-lo.
Té les maneres d'un senglar, però el cor d'un lleó.
O d'un lleó marí, en el vostre cas.
Parles molt bé. Estic impressionada.
El teu amant sembla un corb. N'hi podries ensenyar.
Amant? Amb prou feines la conec.
Barda... Essi.
Tradueix el que dic.
Digues a la Sh'eenaz que vull que ens casem,
tot i que potser trigaré a convèncer el meu pare.
És vol casar amb vós, però ha de convèncer el seu pare.
Jo tinc cua i tu cames. Com podem fer realitat aquesta fantasia?
Pregunta com fareu realitat aquesta fantasia.
- Ella té cua i vós cames. - L'amor tot ho pot.
Però estimar algú significa estar amb ell.
I ella no pot viure entre els horribles trepitjamerda.
Paraules seves. No meves.
Li podria construir un tanc.
És una princesa, no una mascota. Suggerir això és més que ofensiu.
Penso solucions.
Les vostres solucions impliquen pèrdues seves i cap de vostra.
Ni un petit sacrifici.
¿Paraules seves
o teves?
Ja tornarem a aquesta discussió d'enamorats.
Ara he d'evitar una guerra.
Pregunta-li pel vodnik.
El bruixot torna a preguntar per l'atac d'ahir.
Ja l'he sentit la primera vegada.
No sé res de cap atac de vodnik,
tret del dels homes del rei.
- Et van atacar? - Poc després que em contractéssiu.
Com si algú no volgués que descobrís qui havia mort aquells pescadors.
Et vam veure prop dels Ullals aquell matí.
La Sh'eenaz estava enfadada.
Vas marxar sense ni un petó de comiat. Per què?
Estàveu enfadada quan vau marxar ahir?
És clar que sí. Vaig anar a salvar els meus de l'espasa del teu germà!
Segur que el Zelest i els seus homes
van lluitar amb valentia per trobar l'assassí.
Potser els meus pares tenien raó sobre els humans
si t'atreveixes a defensar l'home que va assassinar el meu cosí!
Potser el Zelest tenia raó i m'has embruixat.
No em puc creure que m'hagi deixat entabanar per tu!
M'agradaves més quan només follàvem i no parlàvem.
I ara què?
Ara tot se'n va en orris.
Lachlan Daven,
per decret de l'honorable rei Usveldt,
se't crida a files a les forces armades de Bremervoord.
Però què dieu? Si és un nen!
Té quinze anys. Compleix els requisits per llei.
A la merda la llei!
Quan... Si es declara la guerra,
el teu nebot pujarà en un vaixell
o anirà a la forca.
Humans. No els puc ni veure.
Tranquil·la, reina.
Totes les relacions topen amb mar picada de tant en tant.
La mare es prepara per a la guerra.
Potser els meus sentiments han canviat,
però no vull que es perdin més vides,
d'éssers marins ni humanes.
Ja ho sé.
També sé el que és estimar un home amb qui no pots estar.
He preparat una cosa des de l'última reunió del consell.
Semblaves molt afligida per l'Agloval.
Una poció.
Et permetrà prendre la forma del teu estimat.
Vols dir que... seria humana?
Si fessis alguna cosa per demostrar la teva lleialtat,
ell entraria en raó.
Aquesta no és la raó que vull!
Hauria de renunciar a tot.
Un sacrifici diminut
per tot un món desconegut.
És el preu millor. Tu no tinguis por.
Segueix el corrent.
Un intercanvi diminut.
Donaràs tot el que has tingut.
Un preu que pots pagar.
No pots triar. No puc errar.
- Fa mal? - Moltíssim.
- Em deixarà cicatrius? - Seguríssim.
Però tu has d'aguantar i el príncep dirà:
"T'estimo."
Però tots els meus amics...
- En faràs cent! - I la mare?
Bon vent!
Tu estaràs radiant.
Si estigués amb els humans, els podria convèncer d'aturar la guerra.
Ell estarà exultant.
No sé si puc acceptar-ho, tieta.
Queda-te-la. Mai saps què passarà, reina.
Les dones necessitem opcions.
No sé ni per què he vingut. No em necessiteu.
No diguis mentides.
Ell és el fort i tu ets la llesta.
Òbviament, jo soc el guapo, però en aquesta situació no serveixo.
Ens dones suport moral.
Cosa que ens fa molta falta ara mateix.
Gràcies per l'ajuda. No sabia que parlaves l'idioma del mar.
Normal.
Amb prou feines em coneixes.
- Essi, no... - He vingut pel meu nebot.
L'han enviat a la guerra pels atacs als pescadors.
Si tens raó i no són les sirenes,
si és cosa dels humans,
potser se salvarà.
Tot aclarit. Van ser els vodnik.
Meravellós. Podem marxar?
No ho tinc clar. Totes les llances estan clavades en el mateix angle.
Des de baix.
I?
Els vodnik tenen cames, però cap va pujar al vaixell?
L'assassí dels pescadors va atacar només des de l'aigua.
Només la família reial du aquest collaret.
Tens raó. És cosa de la reina Dahut.
T'ho vaig dir. Faria qualsevol cosa per sa filla.
El rei no afluixarà mai la corda.
Hem d'anar al castell de seguida.
No heu trigat gaire a superar la Sh'eenaz.
Sembla que el meu amor per ella era un error.
Què ens portes, bruixot?
Les mans buides i la boca plena d'excuses, sens dubte.
Deteniu-lo.
Sé qui va matar els pescadors.
- El vull sentir. - Ja sabem que va ser un vodnik.
Per ordre d'una sirena.
No va ser el vodnik, sinó un ésser que us ho volia fer creure.
Quin ésser?
Va prendre forma de kraken per fer la feina de deu vodnik.
Els krakens són terrorífics, ho reconec,
però tothom sap que no tenen cervell.
- Un kraken no hauria pogut... - No he dit un kraken.
He dit que tenia forma de kraken. Va ser una sirena.
Ho sabia.
Sí, i de la família reial a més.
He trobat aquest collaret al timó del vaixell pesquer.
Només les sirenes reials poden lluir peridot.
Ja et vaig dir que aquella noia escatosa no era de fiar.
No va ser la Sh'eenaz. Dubto que en sabés res.
Dieu que les sirenes són unes estafadores.
Només una de la reialesa sap fer pocions i canviar de forma.
La bruixa del mar.
La Melusina? Sé que sap fer màgia, però com saps que és una canviaformes?
Perquè ja l'he vist fer-ho. Jo i tots nosaltres.
No he matat el monstre que va atacar els vaixells perquè és aquí ara mateix.
Oi, bruixa del mar?
Fuig, Melusina!
Potes inútils!
Vaja, Geralt, tens un do per trobar bruixes de cabells foscos.
- Com ho has sabut? - Per una cosa que vas dir.
Fa vint anys que Maribor té una plaga als fruiters.
Dues vegades deu anys.
Per tant, no ve de Maribor. Ha creat aquesta fruita amb màgia.
He resolt el cas!
Estàveu conxorxat amb ella des del principi!
- Fill. - Tots aquests atacs,
tots els pescadors que han mort,
heu estat vós i la Melusina!
Un atac hauria d'haver fet caure les peces del dòmino,
però eres tan tossut que he hagut de continuar.
Si no haguessis insistit a contractar aquest femater,
el problema estaria resolt.
Heu mort els nostres!
I tornaria a fer-ho per fer que entressis en raó!
Fa onze generacions que la nostra família ocupa aquest tron,
i hi haurà onze generacions més quan trobis la princesa adequada.
La mare s'avergonyiria de vós.
No gosis parlar-me de la teva mare.
Ho faig per ella, marrec fastigós!
El seu llegat s'acabarà per la teva arrogància i tossuderia.
I aquells pescadors? I el seu llegat?
Cap d'ells hauria mort si no fossis tan egoista.
Tu m'hi has obligat. La seva sang és a les teves mams.
Si així és com hauria de governar, no en vull saber res.
Nosaltres... sortim amb el príncep.
No us preocupeu.
Atacarem ara!
Reuniu els reclutes. Zelest!
Llença'n els cadàvers passat Ullals del Drac.
Si tant t'estimes aquells monstres, pots estar amb ells per sempre.
No.
Aprovava la guerra perquè creia que ens havien atacat.
Em vaig empassar els prejudicis.
- Però éreu vós. - Vigila, fill.
No em digueu així!
Tota una vida no sent prou,
i ara em voleu reconèixer.
No! No penso augmentar la matança per recolzar un rei deshonest!
He de protegir l'Agloval, per més que m'hagi decebut,
però tu no has estat mai res més que un error que volia esborrar.
I ara és el que faré.
Mateu-lo a ell també.
Altesa, ningú em dona una resposta directa.
Què passa al moll?
La flota reial posa rumb a Ullals del Drac.
Em temo que anem a la guerra.
On són el Geralt i el Jaskier?
S'han enfrontat al pare.
Ha...
No els tornaràs a veure, Essi. Em sap greu.
I no hi penseu fer res? No sou pas millor que ell!
Vigila què dius, barda!
Recorda amb qui parles.
Ho sé molt bé. Parlo amb un home que ha tingut sort.
El Jaskier va fer bé de marxar d'aquesta merda de regne. Jo el defensava.
Creia que tot es podia solucionar, però no depèn de mi ni de la meva família.
Només som els pobres que viuen fora palau.
Tot depèn dels vostres.
Llàstima que us importem un rave.
- Això no és cert. - Doncs demostreu-ho!
Podríeu posar-hi fi si tinguéssiu una fracció del coratge del bruixot.
Intentava evitar aquesta guerra,
més morts.
Es necessita valor per nedar contracorrent.
Aquell bruixot és tan honorable com qualsevol en aquest regne.
Si fos la Sh'eenaz,
què faríeu?
- Estàs bé, tieta? - Aviat ho estaré.
S'acosten vaixells. Ens ataquen!
Què passa?
El regnat dels teus pares s'ha acabat.
Aquí està bé.
T'hauria de matar a tu primer, bruixot,
però crec que no tems el dolor ni la mort.
Tot i que diuen que els bruixots no tenen emocions,
sé com fer-te mal.
Que vegi com moren els seus amics.
I de pressa.
He de lliurar un guerra.
Dos súbdits inútils que ningú no trobarà a faltar.
Geralt.
Perdona'm per haver-te fet acceptar el tracte.
Sabia que no hauria d'haver tornat, collons.
Vas fer bé de marxar, Jaskier.
Jo primer.
Què hauria de fer un bard?
Tu segueix-me i que no et matin.
Estem fotuts.
Potser no.
Sh'eenaz.
El rei està conxorxat amb la teva tia, la bruixa del mar.
I el meu príncep, on és?
No ha vingut.
Ni per evitar una guerra? Ni un petit sacrifici...
No ho sabia, però us estima.
L'amor es demostra.
Vigileu!
A l'atac!
Encara tenim probabilitats.
No he dit res.
No!
Encarregueu-vos del bruixot.
Deixeu-me la meva neboda.
Per què fas això?
Jo t'he defensat!
El Basim era meu.
Ell i jo ens estimàvem de debò.
Però ma germana li va donar l'únic que jo no podia.
Un aleví. Tu.
Jo hauria de ser al tron amb el meu Basim, però la Dahut me'l va robar.
Me'l va robar a ell!
Vaig patir molt al perdre la persona a qui més estimava.
Ara li toca a ella.
Mereixen perdre-ho tot.
I ho perdran.
Hauries d'haver triat aquelles cames grotesques quan vas poder.
Però, vaja,
el teu humà no ha ni aparegut.
Sh'eenaz!
Agloval.
Jo me n'ocupo. Ves!
La teva tia i jo estem d'acord en moltes coses.
La primera és que tots els nostres problemes van començar amb tu.
Essi!
A veure com nedes ara.
Geralt!
Geralt.
Sh'eenaz!
- Creia que se t'havia cruspit. - No seria la primera vegada.
Quina pudor, amb la selkiemore.
Almenys avui s'ha remullat.
I la Sh'eenaz?
Ningú us culparà si el deixeu aquí.
És el meu pare.
Què li has fet?
- Gràcies, mare. - No ets l'única sanadora de la família.
Aquests éssers no són el nostre enemic!
Ni nosaltres el vostre.
Ens han enganyat.
Les persones en qui confiàvem.
Però s'ha acabat lluitar!
Trobarem la manera de tornar a viure en pau.
Us ho prometo!
Ara tornem a casa!
Et demano perdó, fill.
Per tot.
La bruixa del mar ha estat útil.
Hi ha una poció que fa que qui la pren prengui la forma del seu estimat.
Em casaré amb la Sh'eenaz
i m'agradaria que vinguéssiu.
Es podria transformar en humana?
Potser podria obrir-li el cor.
És clar, deixarem enrere els desacords.
Adoptarà una nova identitat
i ningú de Bremervoord en sabrà res.
No pateixis. Jo me n'ocuparé, fill.
No ho dubto pas,
pare.
Escac i mat.
És la boda reial més petita a què m'han convidat.
Les princeses no solen ser austeres.
Com menys testimonis d'aquest espectacle, millor.
Suposo que, en certa manera, has fet la feina, bruixot.
Quan la peix sigui humana, el meu llinatge continuarà.
Tot i el teu sentit de la moral erroni.
Des que vam creuar mirades, el meu cor et va pertànyer, Sh'eenaz.
Vas alliberar una versió de mi mateix que no sabia que existia.
Què fas? Para!
És massa tard, pare.
Volíeu que amagués la meva estimada, que mentís al regne i a mi mateix.
Tot per alimentar el vostre ego.
Ara ho veig clar. Aquí no hi queda res per a mi.
Això és culpa teva, bruixot!
El meu regne, el meu llegat,
moriran amb mi.
Si l'orgull no us encegués,
s'haurien salvat vides.
Teníeu dos fills. Ara no en teniu cap.
És el llegat que us mereixeu.
L'Agloval ha renunciat a la seva vida i a tot el que coneix.
- Espero que no s'hagi equivocat. - Tu vas fer el mateix, Julian.
Segur que el príncep estarà bé.
L'Agloval per fi té la seva princesa.
Amb sort, aquesta unió portarà pau, com esperaven.
No hauria esbrinat la veritat sense tu.
No ho acostumo a dir.
Ets tossut i fet a la teva,
però formar part d'un equip no té res de dolent.
Confiar un algú altre.
- Compartir la vida. - Ja t'ho vaig dir.
He après a no confiar en els altres.
L'amor no s'aprèn.
Ja ho sé.
No cal que diguis res.
Essi, ho sento.
No cal.
He viscut prou aventures aquests dies per a tota la vida,
però la vida d'algú altre.
Sempre em preguntava com seria la vida fora de Bremervoord.
Però els motius pels quals et trobo fascinant
són els motius pels quals no podem estar junts.
No podria domar el teu cor de bruixot, ni ho vull.
Vull una família.
Estabilitat. Pau.
Això sembla més impossible que la unió entre un home i una sirena.
Tu tens un destí més gran.
T'importen els altres, per més que ho dissimulis.
Persegueixo monstres i recullo monedes.
Per això es van crear els bruixots.
Els humans creuen en el destí, però quan has viscut tant com jo
saps que aquesta cançó no té rima ni objectiu.
Balles al seu so per anar fent.
No soc com tu, Essi.
T'assembles més a mi del que et penses.
Tant de bo te n'adonessis. Potser algun dia ho faràs.
Però, de moment, t'hauràs de conformar amb el Jaskier.
El príncep seia vora el mar festejant amb la sirena.
Intentaren consensuar qui perdria casa seva.
Viure a l'oceà o un regne sobirà.
Qui cediria i quan.
Si anheles el paradís, viure envoltat d'encís,
sospesa tots els teus capricis
i fes un petit sacrifici.
Els veus?
No sé si flirtegen o es barallen.
Que tu i la teva maleïda amant només tingueu dos estats no vol dir res.
N'espero grans coses. Són joves, però s'estimen.
No ho dubto,
però encara hi ha perles, avarícia i egos malmesos.
Els monarques poden fer servir els hereus com a excusa,
però no en conec cap que no miri més per la seva vanitat que pels seus fills.
Tant de bo m'equivoqués.
Normal que siguis tan poc romàntic.
No és cert.
Però els humans normals tenen vides curtes,
i la memòria encara més curta.
L'Essi és fantàstica,
però no m'entén com algú que ha viscut tant com jo.
- Algú com la... - No diguis "Yennefer".
Anem on anem, podem evitar aquella diablessa?
- Ja ho tinc! - On anem?
Al racó més allunyat el Continent. Ni cultura ni comoditats.
Cap motiu per trobar-nos aquella bruixa malcriada.
Un lloc anomenat Caingorn.
A les muntanyes del Drac.
On ens espera l'aventura. I la Yennefer, en particular, no.
Subtítols: Maria Romero Soronellas