Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Ти ж не збираєшся це їсти?
Я страшенно голодний.
Але не настільки.
Добре, бо це якась гидота.
Я вистежую монстра за запахом.
Я бачив алламоракса лише в книжках,
а твоє взуття не для лазіння по скелях.
Чекай на березі.
Я маю бути в самому вирі подій, щоб написати відповідну баладу.
До того ж, я спритніший, ніж ти думаєш.
- Іди! - Я ж кажу, я...
Боже мій. Що це в біса таке?
Нічого особистого, здорованю.
Покажися!
Змилуйся.
Ця істота не завдасть тобі шкоди.
Але завдає шукачам перлів, які найняли мене, щоб убити його.
Це не перший напад у цьому районі.
У нього рот ледь розкривається.
Він не їсть людей.
Він їсть устриць і дорогоцінні дрібнички пірнальників.
Його єдиний злочин — голод.
Змилуйся.
Ще б мене хтось підняв на поверхню.
ВІДЬМАК: СИРЕНИ З ГЛИБИН
Моїм дітям нічого їсти через тих людей!
Устриць тепер не знайти!
Я знаю, ти засмучена, але це не рішення проблеми.
Тиша!
Ми жили в мирі надто довго, щоб зараз покласти йому край.
Нехай чорна ненависть залишиться в минулому.
Наша рада робить усе можливе, щоб запобігти війні з Бремервордом.
Ви не дієте через те, що ваша донька закохана в принца.
Люди це знають і користуються цим.
Люди вийшли за межі полювання на перли:
найняли відьмака, щоб убити алламоракса.
- Відьмака? - Боже.
Якщо хоч одна морська істота в небезпеці, то й усі ми.
- Вона має рацію. - Їх слід зупинити!
Так, треба битися!
Ми розглянемо вашу пропозицію.
Мамо, ти це серйозно?
Ш'ееназ, ти молода й наївна.
Якщо людина відкриває рота,
з нього обов'язково вилетить брехня.
Може, настав час для більш радикальних заходів.
Мій союз з Аґловалем може принести мир, а не конфлікт.
Я згодна з племінницею.
Можливо, війна — не вихід. А от весілля...
Геть звідси, Мелюзіно.
Наша донька ніколи не вийде за людину.
Тобі не зрозуміти глибину материнської любові до своєї дитини.
Вона назвала її безплідною?
Ти говориш про минуле, сестро,
але зараз мова йде про майбутнє наших людей.
Так, наших людей.
Я досі член цієї сім'ї і королівського двору, Дагут.
Твоя зневага не відміняє цього факту.
Ти досі жива лише тому,
що я добре усвідомлюю цей факт, сестро.
Забирайся. Негайно.
Я піду. Добровільно.
Не бійся.
Та ми обидві знаємо, кого він покохав першою.
Дозволь уточнити: то монстр був прямо перед тобою,
і ти його просто відпустив.
- Алламоракс нікого не вбивав. - Отже, люди брешуть?
- Можливо. - Жертвами є русали?
Не обов'язково.
- То вони теж щось приховують? - Можливо.
Ні. Жодних «можливо».
Є хороше і є погане.
Це й усе.
Просто виріши і вбий когось.
Ось наша найкраща страва.
Шкода, що ви не можете собі її дозволити.
Геть як тоді, коли ми були з тим рогатим дурнем на краю світу.
Ти мисливець на монстрів, очевидно, лише інколи.
І з умовами.
З моральним кодексом.
Ми заробимо інакше й деінде, не в Бремерворді.
Мазь для серця, якщо не для шлунка.
Ми приїхали в цю діру, аби знову не натрапити на сам-знаєш-кого.
Не хочу про неї говорити.
Ця фіалковоока відьма диктує,
куди нам можна йти і яким гидким є твій настрій.
Годі вже про Єннефер.
Що таке? Вода не подобається?
Вона гаряча, Єннефер, але каламутна.
Було б неправильно виставити тебе в таку ніч.
Ти оплачуєш випивку, я оплачу кімнату.
Я сказав лише, що чорні ринки Третогора
для ідіотів, які шукають чудодійні ліки.
Я вважав, що ні те, ні інше не стосується тебе.
Нагадаю: ти й гадки не маєш про що говориш чи з ким маєш справу.
Я сподівався виправити це сьогодні.
Тоді ти знову помилився.
- Добраніч. - На добраніч.
Це вам.
Я просто кажу: твій моральний кодекс не дає мені нормально харчуватися.
Цей хліб неможливо їсти!
Поділитися?
То діли й гроші, які ти заробив.
Жорстоко, але справедливо.
Тоді пропоную угоду: я візьмуся за першу-ліпшу роботу, що підвернеться,
якщо ти погодишся вчинити так само.
Жодних кодексів. Гроші на всіх. Що скажеш?
Ой.
Ти той відьмак, про якого говорять?
Який відпустив чудовисько?
- Ти помиляєшся, покидьку. - Так, це я.
Відьмак, який не вбиває монстрів?
Де ж це чувано?
О! Вітаю в моїй таверні!
Але я не подаю ель!
Вали звідси!
Геть!
Вибачте, це ви бард Любисток?
Пісенний Дон з Оксенфурта?
Співак Континенту?
Уперше чую про себе таке, але так, це я!
Схоже, є зелені паростки культури серед добрив.
Чого бажаєте? Автограф? Композицію на замовлення?
Персональну баладу для коханої? Для коханок? Для коханця коханої?
Я організатор завтрашнього фестивалю Імбаелк.
Запросити такого модного барда, як ви, буде просто дивом.
Король буде присутнім, тож треба влаштувати гарне шоу.
І я добре заплачу.
Я можу сподіватись, що ти будеш обачним, поки я виступатиму?
Востаннє, коли я залишив тебе самого на бенкеті, ти обзавівся дитям.
Дитям Несподіванки.
І такої помилки я більше не припущуся.
Мене буде складно перевершити. Добре, що вони виступають першими.
Якщо вам до вподоби таке,
чекайте, поки почуєте моє соло на псалтиріоні.
Псалтиріон, як арфа, але він дуже маленький.
Набагато практичніший, як на мене.
Стули пельку! Я тут шоу дивлюся!
Не варто так говорити з головним артистом.
Головним?
- Сміховинно. - Це означає те, що я думаю?
Бо я приймаю лише найвищу плату.
Угода є угода.
Я знаю умови нашої угоди, Ґеральте, але це погано для мого іміджу.
Облиш. Прояви трохи смирення.
Я благала Дроугарда, щоб дав тобі виступити.
- Оченько! - Рада тебе бачити, Юліане.
Юліан?
Пробач мого ошелешеного супутника.
Ессі Давен, знайомся, це Ґеральт з Рівії.
То ви двоє знайомі?
Ми виросли разом. Тут, у Бремерворді.
Ти ж казав, що ти з Оксенфурта.
Не дай модним штанам себе обдурити.
Він глухоманський селюк, як і всі ми.
Так, я поетично прикрасив свою особисту історію. Що з того?
А як інакше?
Коли виріс у такому місці.
Стрибай!
Ну ж бо! Стрибай!
Чи надто боїшся?
Як я і казав.
Якщо стрибнеш, я поверну тобі твою іграшку.
Сам він ніколи не стрибне.
- Він ніколи не стрибне. - Панкраце!
Давай я стрибну першим.
Покажу тобі, як це робиться.
Ви це чули?
Він не стрибнув. Він упав!
Покажи йому, Зелесте.
Припини! Він задихається!
Відпусти його!
Облиш, Ессі. Ти що, його мамуся тепер?
- Тебе б так хтось жбурнув, Зелесте. - Ми просто розважаємося!
З тобою все гаразд?
Я б назвав тебе байстрюком, але всі тут і так знають, що ти такий.
Ви це бачили?
Що сталося з тим виродком?
Із Зелестом?
Він був байстрюком короля і справжнім покидьком.
Мабуть, він помер від сифілісу у в'язниці.
Напівсліпий, божевільний і слинявий.
Я якось не задумувався над цим.
Король Узвельдт. Принц Аґловаль.
Король!
Це, мабуть, якийсь дурний жарт.
І командувач Зелест.
Він завжди був справжнім підлабузником, чи не так?
Принц Аґловаль призначив його військовим радником.
Яка нахабність.
- Ризиковані розмови для підданих. - Вони ситі по горло.
П'ять нападів на пірнальників, а винуватця не знайдено.
Крім алламоракса.
Усі знають, що ця істота — лиш цап-відбувайло.
Русали ревно захищають свою територію, а королівська сім'я не мститиме,
бо принц Аґловаль закоханий у русалку.
Нічого собі. Оце так безлад.
Така ж ворожнеча, як і всі інші з часів Кон'юнкції.
Традиція чекає! Якщо відмовишся, мама звинуватить у цьому мене.
- Ти ж не хочеш бути винною в моїй смерті? - Ох, це мій племінник.
Перепрошую.
Подивіться на цей улов.
Ми скоро купатимемося в золоті.
А золото означає їжу.
Усі діти в моєму селі голодують.
Людям твого краю слід припинити розмножуватися, як кролики.
Гаразд, менше балачок, більше діла.
Я знайшов одну!
Дай мені.
Що робити з рештою?
Викиньте це нікчемне лайно назад...
Хто тут?
Покажися!
Я думав, ти хочеш бути із сім'єю.
Я їх дуже люблю, але всім час від часу треба перепочити.
- Ти ж розумієш. - Звичайно.
Я хотіла провести час із таємничим чоловіком,
що надихнув Любистка на стільки балад.
Радше «брехняд».
Ти ж знаєш, Любисток схильний до драматизму.
Облиш. Ти надто скромний.
Як щодо тієї, як ти поборов вовкулака голими руками у Молдервуді
під повним місяцем?
Я вилікував того вовкулака зачарованим аконітом.
А як ти переміг орду вампірів з трьома кілками в кожній руці й одним у роті?
Один вампір. Один кілок.
А балада, як ти знайшов джина,
врятував життя прекрасній відьмі й став пов'язаним з нею магією?
Я лиш кажу, що більшість схиляється до прикрас,
захоплюючись особистістю.
Як Любисток, чи краще казати «Юліан»?
Я розумію, чому він пішов.
За межами палацу
люди Бремерворда змушені опановувати морське ремесло.
Але Юліан завжди був творчим.
Інакшим.
І за це з нього знущалися.
Усі довкола, крім тебе.
Потрібна відвага, щоб протистояти натовпу.
Ти ніколи не думала виїхати за межі Бремерворда?
У мене все було інакше. Я ніколи не була нещасною.
Хоча іноді цікаво, яким було б життя, якби я пішла.
Але я люблю море, свою сім'ю і друзів.
Що ще може дати мені цей Континент?
То чому тебе кличуть Оченьком,
якщо в тебе обидва ока й величезні?
Не величезні. Тобто...
нормального розміру. Цілком звичайні, нічим не примітні людські очі.
Флірт — не твоя сильна сторона. Так, відьмаче?
Мій виступ був незрівнянним.
Навіть ці некультурні людиська аплодували стоячи.
Мені шкода того блазня, який піде після мене.
Побажай мені удачі.
То це ти місцевий бард, яким усі захоплюються?
Це ж чудово, Ессі!
Я впевнений, ти впораєшся блискучо.
Удачі тобі. Гаразд.
Її спів плутали зі спаровуванням котів,
тож хай там що, усміхайся і аплодуй.
Чернетка моєї історії Вдалася не найкраще
Тож я слави додала їй...
Музичний слух у мене не дуже, але...
А вона чудово співає.
Чекай, вона співає мою пісню.
Вона робить її своєю! Так не піде.
Сумнівники й ненависники Присвоїти хотіли історію мою
Я вклав у зброю грошики Й розібрався з проблемою
Мій меч
Мій лук
Могутню сокиру
Неможливо відбивати
Ніхто не переживе атаку мою
Бо лиш я
Кінець маю написати
Так, я сам пишу
Кінець
З такими цінами на перли,
слід покласти цих докучливих русалів, усіх до останнього, у солоні могили.
Мої руки зв'язані, поки принц ганяється за тим блискучим хвостом.
Русалка, без сумніву, його зачарувала. Вони ще ті підступні спокусниці.
Не підступніші за людей.
Не пригадую, щоб цікавився твоєю думкою, відьмаче.
Саме так. Я знаю, хто ти.
Білий Вовк.
Якщо ти знаєш моє ім'я,
то лише тому, що знаєш його пісні.
Вона красуня! Це принцеса!
Святі гірікки. Хто вона?
Принцеса Ніспен Маріборська.
Пізно запрошена мудрим королем.
Гарне нагадування про те, що є багато людських принцес для шлюбу.
Вона навіть привезла делікатеси з дому й фрукти!
Така принцеса мені до вподоби.
Сподіваюся, Аґловалю теж.
Що сталося?
- Кличте перукаря! - З дороги!
Хто це зробив?
Мене штрикнули ті кляті риби.
Водяник.
Дістав мене.
До смерті.
Якби це були Ковір, Цінтра,
людський флот, що атакував нас,
ми б вже вели війну.
Ми королівство чи боягузи?
Вибач, сину, але час настав.
Варіантів більше нема.
Королю, дозвольте зазначити: варіант є.
У нас проблема з монстрами біля узбережжя,
та серед нас є мисливець на монстрів.
Відьмаче, потрібні твої послуги.
Знайди водяника, який це зробив, і вбий його.
Удачі. Спитайте будь-кого в місті.
Він уже провалив убивство алламоракса.
Бо це не той звір, якого ви шукали.
Але водяники точно ті. Вони працюють на русалів.
Якщо відьмак підтвердить, що це вони нападають,
єдиним виходом буде оголосити війну.
Угода є угода.
Це не те, про що ми домовлялися.
Як і моя другорядна роль.
Ми всі маємо йти на жертви.
- Я не допомагатиму виправдовувати війну. - Може, ти допоможеш їй запобігти.
Що скажеш, відьмаче?
Чорт.
Чому не сказав мені, що ти з Бремерворда?
Знаєш, взагалі-то я не з Рівії.
Річ не лише в цьому. Я...
Мені довелося покинути це місце, щоб стати тим, ким я прагнув бути.
Якщо ти не помітив, це місто переповнене дурнями.
Твоя подруга Ессі не відповідає цьому опису.
Так.
Вона мені, як сестра.
Я так і знав! Я відчував, що між вами щось було!
Було хіба що повітря і простір.
Вона хороша жінка.
На відміну від чорнокосої демониці із запалими очима й зміїним язиком.
Тобі потрібна така, як Ессі.
Мені потрібні гроші, спокій і тиша.
Слухай, ти можеш здаватися жорстким,
як це жахливо пересмажене м'ясо, що ти приготував, але я знаю правду.
Що під обладунками, зброєю,
і цим сміховинним волоссям ти напрочуд м'який.
М'який м'якуш, м'який, м'якенький, м'якесенький...
- Ай! - Як тобі це, м'яко було?
Раджу тобі добре виспатися. На нас чекає довга дорога.
А я раджу тобі відкрити своє серце.
Спілкуватися з іншою людиною не так жахливо, як ти вважаєш.
- Вибач. - Не вибачайся.
Зроби щось із цим.
- Не знаю, чи відчуваєш ти те саме. - Відчуваю, просто...
Усе це занадто просто.
- Найкращі речі в житті часто прості. - У моєму досвіді все не так.
Ти ніби захоплюєшся трагедією,
вибором найважчого шляху.
Але ти можеш обрати спокій. Можеш обрати мене.
Тобі варто бути більш винахідливим у своїх фантазіях.
Це суцільне кліше.
Навіть у своїх снах ти не здатен мене наздогнати.
Усе не обов'язково має бути так.
Можемо почати все з початку.
Кажеш, як твоя подруга-співачка.
І це не комплімент.
Чому ти мене відштовхуєш, коли я намагаюся наблизитись?
Прошу, Ґеральте, прокинься.
- Єн, я... - Прокинься!
Що я пропустив?
Знаю, ти не любиш вбивати істот без причини,
але цей мало не вбив тебе, а ти все одно його відпустив.
Відпустив, бо він мені більше допоможе живий, ніж мертвий.
Це водяник. Як той, що вбив шукача перлів.
А кров водяників переливчаста.
Якщо простежу за ним до лігва, ми знайдемо інших.
Перепрошую. Інших?
Цей водяник вміє битися, але не міг знищити цілий човен один.
Вони подорожують зграями, та звідки морська істота знала, де нас знайти?
Тепер, коли ти поряд з відомим бардом, усі знають, де ми!
Фанати бувають одержимими.
Чи алламоракс і русали, яких я помилував, проговорилися.
Ні, річ у мені. Точно в мені.
Ессі?
Чому ти слідуєш за нами?
Ти чув короля. Ми на межі війни!
Я хочу знати, що коїться в місті, і допомогти.
Я ціную твою готовність.
Та наразі мені потрібен човен, щоб простежити за водяником.
Ні. Приплив зміщується ліктів на десять,
а зараз майже відплив.
Дивись.
Під час відпливу можна дійти до Ікл Дракона.
Пам'ятаю, я в твоєму віці захоплювався всіма типами.
Плутав закоханість з романтикою.
Допоки
не знайшов твою матір.
Вона була сяючою,
милосердною.
У неї був хист бачити в людях лише найкраще.
Боги знають, чому вона сказала мені «так».
Я теж за нею сумую.
І я вшаную її пам'ять, одружившись по любові, як ви.
Одружусь із Ш'ееназ.
Я знаю, що ти відчуваєш до цієї дівчини,
але для королівських осіб шлюб — це не лише любов,
це обов'язок.
Твоє життя належить не лише тобі,
а ще й твоєму королівству.
Я і думаю про королівство.
Наш союз має потенціал встановити мир на суші й на морі.
А як, Аґловалю? Де б ви жили?
Яке потомство у вас було б? Це неможливо.
- Вибачте, що перериваю. - Не хвилюйся.
Я саме збирався іти.
Хай безуспішно, я намагався підвести його до розриву з русалкою.
Я ціную це. Він дослухається до твоїх порад.
Хай що накажіть, я готовий служити королівству.
І вам, батьку.
Дякую, Зелесте.
Іноді я шкодую, що ти мій нечистокровний син.
Хотів би я побачити, яким би ти був лідером.
Здалеку все видається таким спокійним.
Хто знає, яке сум'яття коїться внизу?
Я хочу, щоб мої батьки й весь мій народ
побачили, що ти такий самий, як ми.
Навіть якщо твоя мова жахливо ріже слух.
Ні в небесах, ні на землі, ні в морі
я не бачив істоти, прекраснішої за тебе.
Це кохання.
Нарешті разом.
Я б хотіла провести решту життя поряд з тобою.
Куди відьмак веде цих людей?
Кохана, Ш'ееназ, що таке?
Я маю попередити інших.
Ікла Дракона. Через них мене переслідували кошмари в дитинстві.
Це лише кілька скель, Юліане, нема чого боятися.
За винятком лігва водяників.
Що ти...
Хто послав тебе за мною?
Якщо я скажу, вона мене вб'є.
А якщо не скажеш, то вб'ю я.
Це вона наказала вам убити шукачів перлів?
Я ніколи не вбивав шукачів,
але радий, що хтось убив.
Ти думаєш, що захищаєш своїх.
Та це не так.
Бо хай хто вона така, вона прагне, щоб ви помирали в її боях.
Люди кажуть, я розм'якнув і не вбиваю монстрів.
Я доведу, що вони помиляються, якщо не назвеш мені ім'я.
Це була...
Що ти зробив?
Твою роботу, відьмаче!
Дякувати ти вмієш так само погано, як і вбивати монстрів.
Бачу, ти досі ховаєшся за спинами інших, Юліане.
Я намагаюся зупинити війну.
А ти, схоже, прагнеш її розпалити.
Дурниці! Я просто розумію, що означає бути лідером.
Юліане!
Ессі!
Забирайся, або я вб'ю єдиного справжнього монстра, якого бачу.
Мій батько дізнається про це!
Вода піднімається надто швидко!
Ессі, якщо ти знаєш океан, зараз саме час це довести.
За мною.
Стрибай!
Це здається жахливою...
Що сталося?
Це скоїв принців брат-байстрюк!
Мабуть, він діє самостійно.
Аґловаль такого б ніколи не допустив.
Або він просто достатньо хитро приховує свої плани від тебе.
Ця людина тебе відволікла від твого обов'язку захищати море.
Я попередила, коли побачила відьмака.
Тепер твоя істерика — єдине, що мене відволікає.
Я цілителька, а не боєць.
Тож не заважай рятувати кузена.
В очах нашого народу
війна вже почалася.
Тримайся, Дероуа. Дихай глибоко.
Дякую за допомогу сьогодні, Ессі.
А за мою допомогу?
Є ще ель?
Усі звинувачують принца й дівчину-русалку.
З ними слід поговорити. Довідатися правду з джерела.
Вони зустрічаються щоранку на Скелі засновників. Я бачила. Підемо вранці.
Боюся, людям не потрібна правда.
Вони просто шукають причину знищити морських істот.
Ми живемо за рахунок моря. Нащо їх убивати?
Люди схильні шукати короткострокову вигоду
й перекручувати все так, ніби це не їхня провина.
Я бачив, як це було з рогами сильванів, лускою василісків, а тепер — перли.
Йдеться вже не про виживання. Проблема в жадібності.
Водяник сказав, що його найняла «вона».
Це діяння королеви?
Схоже, ти впевнена щодо королеви русалок, але який мотив?
Мати готова на все, щоб захистити своє дитя,
а принца Аґловаля вважає загрозою.
Зважаючи, як ми поводилися з русалами в минулому, я її не виню.
У моєму дитинстві за любов вважалася холодна купа сіна на земляній підлозі
й мізерні пайки, щоб стало прожити ще один день.
Ваш народ ніколи не викликав довіри.
Схоже, ти в пастці свого минулого.
Можливо, розгадуючи великі таємниці життя,
слід дивитися прямо перед собою.
Любистку, розкажи, як ти співав для графині де Стаель.
Я вже розповідав цю історію тричі.
Не хочу набридати. Я в захваті від твоїх історій, та припиню просити.
Слава богам. Сподіваюся, Аґловаль з принцесою скоро прийдуть.
Не можу відмовити дорогому другу в скромному проханні.
Була тепла літня ніч у Маріборі, коли я возз'єднався з моєю графинею.
На жаль, тоді був занепад, що тривав двічі по десять років!
- Двадцять років. - Двадцять років!
Тому замість того, щоб кохатися під зірками в її персиковому саду,
коли дерева дарують запашний квітковий аромат,
ми відчували їдкий запах грибка від зморщених гілок,
який заповнив наші ніздрі й наші...
Ми не хочемо знати, що він заповнив.
Відверто, та, на жаль, ніщо не могло зупинити нашу солодку пристрасть.
Навіть економічний занепад земель, відомих як фруктова столиця Континенту.
- Вони відтоді так і не відновилися. - Це правда?
А ти сумніваєшся в моїй любові до графині де Стаель?
Ось вони.
Це ваші люди послали вчора водяника, щоб убити мене?
Я б почала з «доброго ранку».
Пробачте його.
Хай у нього манери кабана, зате серце лева.
Чи радше морського лева.
Ти так гарно говориш. Я вражена.
Твій коханець говорить, як ворона.
Може, повчиш його?
Коханець? Я її майже не знаю.
Леді-бард... Ессі,
переклади для мене.
Скажи Ш'ееназ, що я хочу, щоб ми одружилися,
хоча потрібен час, щоб переконати батька.
Він хоче з тобою одружитися. Тепер він має переконати свого батька.
У мене хвіст, а в тебе ноги. Як нам перетворити цю фантазію на реальність?
Вона питає, як перетворити цю фантазію на реальність?
- У неї хвіст, а у вас ноги. - Це ніщо в порівнянні з коханням.
Але кохати означає бути разом.
А вона не зможе жити серед жахливих брудоходів.
Це її слова, не мої.
Може, я зроблю для неї акваріум.
Вона принцеса, а не тваринка. Запропонувати таке — велика образа.
Я шукаю рішення.
Усі ваші рішення вимагають втрати з її боку, а з вашого — нічого.
Навіть мізерної жертви.
Це її слова,
чи твої?
Можемо повернутися до сварки коханців пізніше.
Зараз я маю зупинити війну.
Спитай її про водяника.
Відьмак знову запитує в тебе про вчорашній напад.
Скажи йому: я почула його й перший раз.
Я нічого не знаю про напад водяника,
лише про напад людей короля.
- На тебе напали? - Після того, як король найняв мене.
Наче хтось не хотів, щоб я з'ясував, хто вбив тих шукачів перлів.
Ми тебе бачили біля Ікл Дракона того ранку.
Ш'ееназ дуже розсердилася.
Ти попливла навіть без прощального поцілунку. Чому?
Ти сердилася, коли покинула його вчора?
Звісно, сердилася. Я поспішила рятувати свій народ від меча твого брата!
Упевнений, що Зелест і його люди билися,
щоб знайти вбивцю шукача перлів.
Можливо, мої батьки мали рацію щодо тебе,
якщо ти захищаєш убивцю мого кузена!
Зелест мав рацію: ти мене зачарувала.
Не можу повірити, що повівся на це! На тебе!
Ти мені більше подобався, коли ми кохалися і не говорили.
І що тепер?
Тепер усе розвалюється.
Лаклене Давен,
за наказом вельмишановного короля Узвельдта
тебе призвано до збройних сил Бремерворда.
Що це означає? Він дитина!
Йому 15. За законом він придатний до бою.
До біса ваш закон!
Коли... якщо буде оголошено війну,
твій племінник або буде на кораблі,
або на шибениці.
Люди. Бачити їх не можу.
Заспокойся, крихітко.
Стосунки час від часу подібні на бурхливу воду.
Мама готується до війни.
Хай мої почуття до Аґловаля змінилися,
але я не хочу більше втрачених життів.
Ні морських істот, ні людей.
Так, я знаю.
А ще знаю, як це — кохати чоловіка, з яким не можеш бути.
Я працювала над дечим з останнього засідання ради.
Ти була така засмучена через Аґловаля.
Зілля.
Воно дозволить тобі прийняти форму коханого.
Тобто я... стану людиною?
Якщо ти щось зробиш, щоб довести свою вірність,
він побачить причину.
Це не та причина, якої я хочу!
Мені довелося б усе покинути.
Невелика жертва ця
За цілий новий світ у раю
Це мізерна ціна Тож будь чемною
І прямуй до мети
Мусиш іти на поступки
Доведеться все віддати
І це достойна плата
Шляху іншого нема Не помиляюсь я
- Буде боляче? - Надзвичайно.
- Шрами залишаться? - Безсумнівно.
Та це мить болю лише Принц скаже зате
Що кохає тебе
Але всі мої друзі...
- Дрібниці! - А як же мама?
Без неї краще.
Ти будеш зашарілою нареченою
Якби я була з людьми, змогла би припинити розпалювання війни.
А він буде поруч із тобою
Не знаю, тітонько, чи зможу це прийняти.
Залиш це в себе.
Ніколи не знаєш, що буде, крихітко.
Дівчині завжди потрібні варіанти.
Навіть не знаю, чому я тут з вами.
Я вам не потрібен.
Це не так.
Ґеральт — м'язи. Ти -— мозок.
Очевидно, я — краса, але в цій ситуації від краси нема користі.
Ти тут для моральної підтримки.
Чого наразі надзвичайно бракує.
Дякую тобі за допомогу. Я не знав, що ти вільно володієш мовою русалів.
Звідки б це?
Ти ж мене майже не знаєш.
- Ессі, це не... - Я тут заради племінника.
Його відправили на війну через напади на шукачів перлів.
Якщо твоя правда, і винні не русали,
якщо це вина людей,
може, його можна врятувати.
Це все пояснює. Водяники зробили це.
Чудово. Може, підемо вже?
Я не впевнений.
Усі списи водяників увійшли під однаковим кутом — знизу.
І що?
Водяники мають ноги, але ніхто з них не піднявся на борт?
Той, хто вбив шукачів, нападав лише з води.
Такі кулони носить лише королівська родина русалів.
Твоя теорія не хибна. За цим стоїть королева Дагут.
Я ж казала: батьки готові на все заради своєї дитини.
Король нізащо не відступиться.
Треба негайно їхати до палацу.
Швидко ж ти зміг відмовитися від Ш'ееназ.
- Схоже, моя любов до неї була помилковою. - Що в тебе для нас, відьмаче?
Порожні руки і повний рот виправдань, безсумнівно. Арештуйте його!
Я знаю, хто вбив ваших шукачів перлів.
Я хочу це почути.
Ми вже знаємо, що це водяник. Виконав брудну роботу за русалів.
Це був не водяник, але істота хотіла, щоб ви так думали.
Істота?
Вона мала форму кракена, тож могла вдати, ніби там було десять водяників.
Кракени жахливі, мушу визнати,
але кожен знає, і їхній брат теж, що вони нерозумні.
- Кракен не міг провести атаку... - Я не сказав, що то був кракен.
Я сказав: «Вона мала форму кракена».
Це була русалка.
Я так і знав.
Так, і до того ж королівського роду.
Я знайшов цей кулон на кермі човна шукачів перлів.
Лише королівський рід має право носити перидот.
Я ж казав, що тій лускатій дівчині не можна довіряти.
От тільки це була не Ш'ееназ.
Сумніваюся, що вона про це знала.
Ти сказав, що русали — брехуни й хитруни.
Лише одна королівська особа вміє варити зілля і змінювати форму — морська відьма.
Мелюзіна? Я знаю, що вона чаклує, але звідки ти знаєш, що вона міняє форму?
Бо я вже бачив, як вона це робить. Усі ми бачили.
Я не вбив монстра, який нападав на ваші човни, бо вона зараз тут.
Чи не так, морська відьмо?
Тікай, Мелюзіно!
Марні кілочки!
Овва, Ґеральте. Ти справді вмієш розпізнавати чорнокосих відьом.
- Як ти дізнався, що вона несправжня? - З твоєї розповіді.
Сади в Маріборі хворіли цілих 20 років.
Двічі по десять років.
То вона не з Марібору. Вона начаклувала ті фрукти!
Я розкрив справу!
Ти був у змові з тією морською відьмою весь час!
- Синку... - Усі ці напади.
Усі шукачі перлів і загиблі рибалки!
Їх убили ви з Мелюзіною!
Один напад мав спричинити ефект доміно,
але ти був таким упертим, що я мусив діяти далі!
Якби ти не наполіг найняти цього чистильника стоків,
ця проблема вже зникла б.
Ти вбив наших людей!
І я повторив би це знову, щоб привести тебе до тями.
Наша сім'я сиділа на троні 11 поколінь
і сидітиме ще 11 поколінь, коли ти знайдеш потрібну принцесу.
Мати гидувала б тобою.
Не смій говорити зі мною про свою матір.
Я роблю це заради неї, кляте дитя!
Її спадок помре через твою вперту зарозумілість!
А ті пірнальники. Як щодо їхніх спадків?
Ніхто з них не помер би, якби ти не був таким егоїстом.
Ти змусив мене до цього. Їхня кров на твоїх руках, не на моїх.
Якщо я маю правити так, то я відмовляюся від цього.
Ми підемо слідом за принцом.
Не хвилюйтеся за нас.
Атакуємо зараз!
Зібрати призовників!
Зелесте!
Викинь їхні тіла біля Ікл Дракона.
Ти так любиш цих морських чудовиськ, тож зможеш бути з ними довіку.
Ні.
Я наполягав на війні, бо думав, що на нас напали.
Купився на старі упередження.
- Але це був ти. - Стеж за словами, синку.
Не називай мене так!
Усе життя я вважався недостойним,
а тепер ти претендуєш на мене.
Ні! Я не посилюватиму кровопролиття, щоб підтримати брехливого короля!
Я маю захистити Аґловаля, хай він і сильно розчарував мене.
Але ти завжди був лише помилкою, яку я хотів стерти.
І тепер я нарешті це зроблю.
Викинути його тіло теж!
Ваша високосте, ніхто не дає мені прямих відповідей.
Що відбувається в доках?
Королівський флот прямує до Ікл Дракона.
Боюся, ми йдемо на війну.
Де Ґеральт і Любисток?
Вони виступили проти мого батька. Він...
Ти їх більше не побачиш, Ессі. Вибач.
І ви це допустите? Тоді ви не кращий за нього!
Стеж за словами!
Не забувай, з ким говориш.
Я знаю. Я говорю з чоловіком, якому пощастило посісти трон.
Любисток мав рацію, що покинув це кляте королівство, яке я захищала.
Думала, що все можна виправити,
та це не залежить від мене чи моєї сім'ї.
Ми просто бідні люди поза стінами палацу.
Це залежить від вас.
Шкода, що вам начхати на всіх нас.
- Це неправда. - Тоді доведіть це!
Ви могли б це зупинити, якби мали хоч дрібку відваги, як у відьмака!
Він намагався зупинити цю війну!
Врятувати наших людей!
Щоб протистояти натовпу, потрібна відвага.
Відьмак такий же поважний, як будь-хто в цьому королівстві.
Якби там була Ш'ееназ,
що б ви зробили?
- З тобою все гаразд, тітонько? - Скоро буду в нормі.
Кораблі на поверхні. Вони йдуть по нас!
Що відбувається?
Правлінню твоїх батьків кінець.
Отак добре.
Я мав би спершу вбити тебе, відьмаче,
але відчуваю: ти не боїшся ні болю, ні смерті.
Та попри всі ці чутки, що відьмакам бракує емоцій,
я знаю, як завдати тобі болю.
Хай дивиться, як помирають його друзі.
І покваптесь.
Мені треба виграти війну.
Двоє непотрібних підданих, за якими ніхто не сумуватиме.
Ґеральте.
Вибач. Я шкодую, що підбив тебе на ту угоду.
Я знав, що не варто було повертайся до Бремерворда.
Ти мав рацію, що поїхав звідси, Любистку.
Я піду першим.
Що робити барду?
Роби, як я, і виживи.
Нам кранти.
Може й ні.
Ш'ееназ.
Король у змові з твоєю тіткою, морською відьмою.
А де мій принц?
Він не прийшов.
Навіть для того, щоб зупинити війну? Не здатен навіть на невелику жертву...
Він не знав. І він кохає тебе.
Кохання слід доводити.
Стережися!
В атаку!
Мені подобаються наші шанси.
Забудьте, що я казав.
Ні!
Розберіться з відьмаком.
Племінницю залиште мені.
Чому ти це коїш?
Я за тебе заступалася!
Басім був моїм.
У нас було справжнє кохання.
Але моя сестра дала йому єдине, чого не могла я.
Потомство. Тебе.
Я мала сидіти на троні з моїм Басімом, але Дагут відібрала це в мене.
Відібрала його!
Біль, якого я зазнала,
втративши того, кого найбільше кохала.
Тепер її черга.
Вони заслужили втратити все.
І вони втратять.
Слід було обрати ті гротескні ноги, поки була можливість.
Хай там як,
твій чоловік навіть не подумав прийти.
Ш'ееназ!
Аґловаль.
Я розберуся тут. Іди!
Ми з твоєю тіткою багато в чому згодні.
Найбільші... усі наші проблеми почалися через тебе.
Ессі!
Погляньмо, як ти тепер поплаваєш.
Ґеральте!
Ґеральте.
Ш'ееназ!
- Я думала, тебе з'їдять. - Було б не вперше.
Знала б ти, як він смердів після селькімори. Цього разу хоч помився.
Де Ш'ееназ?
Ніхто тебе не звинуватить, якщо ти залишиш його тут.
Ми все ж однієї крові.
Що ти з нею зробив?
- Дякую, мамо. - Ти не єдина цілителька в родині.
Ці створіння — нам не вороги!
І ми — не вороги вам.
Нас обдурили!
Ввели в оману ті, кому ми довіряли.
Але бій припиняється негайно!
Ми знайдемо спосіб знову жити в мирі.
Клянуся!
А зараз рушаймо додому!
Пробач мені, синку.
За все.
Від морської відьми була-таки користь.
Є зілля, яке дозволяє прийняти справжню форму свого коханого.
Я одружуся із Ш'ееназ,
і я хочу, щоб ти був присутнім.
Є спосіб зробити її людиною?
Може, є і спосіб відкрити моє серце.
Звісно, ми залишимо все неприємне позаду.
Вона прийме нову подобу,
і ніхто в Бремерворді не буде мудрішим.
Не хвилюйся. Я подбаю про це, синку.
Я знаю, що подбаєш,
батьку.
Шах і мат.
Це найскромніше королівське весілля, що я бачив.
А принци не вирізняються стриманістю.
Чим менше свідків цього видовища, тим краще.
Певним чином ти виконав свою роботу, відьмаче.
Коли риба стане людиною, мій рід продовжуватиметься.
Незалежно від твого хибного почуття моралі.
З тієї миті, як ми зустрілися, моє серце належало тобі, Ш'ееназ.
Ти відкрила мене таким, яким я себе й не знав.
Що ти робиш? Припини!
Занадто пізно, батьку!
Ти хотів, щоб я ховав кохану, брехав своєму королівству й собі.
Усе, щоб потішити твоє его.
Мені стало ясно, що для мене тут нічого не залишилося.
Це ти винен, відьмаче!
Моє королівство. Мій спадок.
Воно помре зі мною.
Якби ти не був засліплений гордістю, життя можна було б урятувати.
У тебе було двоє синів, тепер нема жодного.
Оце спадок, на який ти заслужив.
Аґловаль відмовився від свого життя тут і всього, що він знає.
- Сподіваюся, його рішення правильне. - Ти вчинив так само, Юліане.
Упевнена, у принца все буде добре.
Отже, Аґловаль, зрештою, отримав свою принцесу.
Надіюся, цей шлюб принесе мир, як вони сподівалися.
Я б не зміг з'ясувати правду без тебе.
Я не звик такого казати.
Ти впертий у своїх звичках,
але не так і погано бути частиною команди.
Покладатися на іншу людину.
- Ділити життя. - Я ж тобі казав.
Я вважаю мудрим не довіряти іншим.
Хто сказав, що кохання має бути мудрим?
Я знаю.
Не треба нічого казати.
Ессі, вибач.
Не варто вибачатися.
Мені вистачить пригод цих кількох днів на все життя,
але чуже життя.
Цікаво, яким було б життя, якби я покинула Бремерворд.
Але причини, з яких я тобою захоплювалася,
ті самі, чому ми не можемо бути разом.
Я не зможу приборкати твоє відьмаче серце. Та й не хочу.
Я хочу сім'ю.
Стабільність. Мир.
Ця мрія здається більш недосяжною за одруження чоловіка з русалкою.
У тебе більша доля.
Ти дбаєш про інших, хай і намагаєшся це приховувати.
Я вистежую монстрів і беру за це срібло.
Для цього й виводили відьмаків.
Люди вірять у долю, але коли ти живеш стільки ж, скільки я,
то знаєш, що в цій пісні нема ні рими, ні логіки.
Ти лиш танцюєш під неї, щоб вижити.
Я не такий, як ти, Ессі.
Ти більш подібний до мене, ніж уявляєш.
Хотіла б я, щоб ти це побачив. Може, колись так і буде.
Але наразі, схоже, вистачить і Любистка.
Принц сидів на березі Із сиреною милувався
І сперечались довго вони Хто б з домом розпрощався
Щоб жити у воді Щоб жити на землі
Хто здасться першим і коли
Бо якщо рай — мета твоя Зі справжнім коханням життя
То зваж бажання всі свої
І дечим пожертвуй ти
Поглянь на цих двох.
І не скажеш, бавляться вони чи б'ються.
Те, що у вас із клятою коханкою лиш два режими, не означає, що у всіх так.
Я покладаю на них великі надії. Це юне кохання, але все ж кохання.
У цьому я не сумніваюся,
але ще є перли, жадібність і зранене его.
Хай королі й королеви кажуть, що дбають про спадкоємців,
я ще не зустрічав королівської особи, яка б дбала не про свою пиху,
а про своє дитя.
Якби ж я помилявся.
Ти такий безнадійний антиромантик.
Неправда.
Просто у звичайних людей коротке життя
і ще коротша пам'ять.
Ессі чудова, але вона не розуміє мене так,
як той, хто прожив стільки ж, скільки я.
- Хтось типу... - Не кажи «Єннефер».
Там, куди ми поїдемо далі, ми не зіткнемося з тією демоницею.
- Я знайшов! - Куди?
Найдальший куточок Континенту. Ні культури. Ні зручностей.
Ні причин, щоб та зіпсована відьма була там.
Місце під назвою Кайнґорн.
У Драконових горах.
Де чекають пригоди!
А Єннефер, зокрема, ні.
Переклад субтитрів: Марина Хижнякова