Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Laura Blacklock. Arribes o te'n vas?
Bona pregunta.
Parla amb verificació de dades i m'ho dius.
Bona feina amb les ONG. Bentornada.
Lo, m'ha encantat l'article!
- Gràcies. - Sí, bona feina.
L'acabo de llegir, és genial.
Gràcies.
Ostres, tu.
VINE A LA CELEBRACIÓ
- Lo, tens un minut abans de la reunió? - Sí, un segon.
LA FUNDACIÓ LYNGSTAD CONVIDA LA LAURA BLACKLOCK
Què tal la tornada?
Bé, el segon vol de quatre hores en una avioneta de vuit places
ha sortit amb només un dia de retard, així que ha anat de conya.
¿És el sarcasme d'algú amb un jet-lag important,
o el malestar és per alguna cosa més greu?
Van ofegar-la.
Sí, ja ho sé.
La van matar.
- Perquè va accedir a parlar amb mi. - La gent és capaç de fer coses horribles.
Sí, però de vegades m'agradaria que no fessin coses horribles.
M'agradaria que em sorprenguessin.
¿Estem parlant de robar diners d'ONG contra la fam infantil
o del teu historial romàntic accidentat?
- Va, prou de bromes, per favor. - No ho deia de broma.
Carai.
Mira, l'hem invocat!
- A qui hem invocat? - Deixa'm!
Fa dues decepcions.
- El Ben Morgan? - El Ben Morgan.
- Què vol? - No en tinc ni idea.
Deu voler recuperar els seus vinils japonesos
que encara tinc amuntegats a casa.
Què?
Lo, no calia que tornessis avui directament.
Agafa't uns dies.
No sé agafar-me uns dies.
Pregunta-l'hi al Ben.
Bé, doncs què vols fer?
Si t'interessa, tenim un contacte del cas de corrupció de la FIFA.
Saps què?
M'acaba d'arribar una cosa que potser…
em fa recuperar la fe en la humanitat.
L'Anne Lyngstad, saps qui és? Hereva d'una empresa de vaixells noruega.
Té leucèmia en estadi quatre i el seu marit fa una fundació en nom seu.
Quin bon rotllo.
No saps el millor.
Vol portar els directius amb el seu iot gran del cagar
a una gala per recaptar fons a Noruega.
Vol que hi vagi a cobrir i difondre l'esdeveniment.
A veure si ho entenc.
Aquesta pobra dona s'està morint
i uns multimilionaris del seu cercle han decidit que el càncer és una merda
i que cal fer alguna cosa,
però només si tu expliques com són de bona gent.
Sí, bàsicament, però amb el meu estil periodístic.
- I això quina rellevància té? - Dona, és interès humà en temps inhumans.
M'acabes de dir que descansi.
Vull que descansis, no que t'agafis una excedència.
Estic segura que el periodisme sobreviurà una setmana sense mi.
AURORA BOREAL
Gràcies.
Us donem la benvinguda a l'Aurora boreal.
Quin vaixell més bonic.
Les… sabates, senyora Blacklock.
- Les…? - Sabates, sí.
Perdó, què he fet?
Deixem les sabates en aquella cistella.
Li podem oferir sabatilles, mitjons o calçat esportiu.
Sabem la seva talla. Només ho ha de demanar.
D'acord, gràcies.
- Tots ens equivoquem el primer cop. - Sí.
És el teu primer cop?
No conec gaire l'etiqueta dels iots.
Jo li dic "iotiqueta".
Per cert, em dic Laura. Lo.
- Adam Sutherland. - Un plaer.
- Xampany, senyora? - Gràcies.
Per a mi és massa aviat.
Hola, dispensi.
Soc la Karla, la cap de tripulació.
Vostè té la cabina vuit, a estribord. Unes sortides del sol fantàstiques.
Dr. Mehta, vostè a la dos, al costat de la Sra. Lyngstad.
- Gràcies. - De res.
- És el doctor de la Sra. Lyngstad? - Bé…
Soc un vell amic del Richard, en realitat.
Des que l'Anne està malalta,
la meva presència a les seves vides cada cop és més assídua.
Ha lluitat de valent.
- Tots fan contraban? - I tant.
Disculpi.
Thomas. Heidi.
Ai, Robert! Que vell que estàs.
Almenys ens divertirem.
No fas mala cara. T'has aprimat?
És l'estrès.
Mira que hi ha iots i vaixells al món…
Ben Morgan.
No m'ho puc creure. Hòstia!
Et vaig trucar.
Estava clar que ens tornaríem a veure.
- Ai, sí, Benjamin. Ella és la… - La Lo i jo ja ens coneixem.
Ah! El món del periodisme. Ja havíeu treballat junts?
No.
No, heu fet altres coses junts, m'equivoco?
Aviseu-me si necessiteu un mariner perquè no es repeteixi.
No caldrà, gràcies.
Ja ha plogut molt.
- Espero que acabés de manera amistosa. - Més o menys.
Això és que no.
És que no. He…
He posat el dit a la llaga. Que incòmode. Potser…
- Vaig tirant. - Sí, potser millor.
Per què va amb texans?
Hi havia codi de vestir, no?
És el primer cop que sento que parles de la nostra història com a amistosa.
És el primer cop que penso en la nostra història.
Au.
Un a zero?
Dos a zero.
D'acord, està bé.
Senyor Tyler, senyor Jensen.
Els Heatherley i la senyora Blacklock.
Senyores i senyors, la tripulació els acompanyarà a les cabines,
i el Sr. Bullmer s'unirà a la copa de benvinguda.
Laura, coneixes la Dame Heatherley? Té una galeria per a gent rica.
Abans la tenia a Mayfair, però ara és a la zona est de Londres
per buscar… modernets, suposo.
- Quin és el motiu? - Que graciós que ets, Adam.
La Laura ens espiarà durant el viatge.
Ostres, tu ets la periodista del Bullmer.
Sí, Laura, Lo.
- Un plaer, Dame Heatherley. - No, per favor. Digue'm Heidi.
Una companya va anar a l'exposició. Li va semblar esplèndida.
Ho és.
L'artista es filma en prendre Rohypnol,
i després es vesteix i desvesteix.
I, en públic, els seus ajudants la posen en postures diferents durant vuit hores.
És formidable.
- Sona… - Horrible.
- Fins i tot per a mi, i això és… - Tommo, capsigrany.
Aquesta és la reportera del Richie.
Una periodista!
Com anem? Mira, estic pensant en escriure unes memòries.
Ui, la gent es mor de ganes de llegir-les.
Ostres, perdoni, Sra. Blacklock.
La resta de maletes ja hauria de ser aquí.
No, això és tot.
Ah, vol que li desfaci la maleta?
Ui, no.
No voldria fer-te patir el meu caos.
Apa, nois, engeguem motors. Som-hi.
Amics…
Ja és aquí!
Romans,
membres de la junta.
Exacte!
Us dono la benvinguda a l'Aurora boreal.
Aurora boreal!
Quan el vam inaugurar,
l'Anne i jo imaginàvem un futur diferent del que ens espera.
- Sí. - Les coses són com són.
- Sí. - La vida ens ha passat factura.
En fi, hem…
Hem repensat el futur d'aquesta barqueta humil,
i sou aquí per inaugurar el projecte.
I tant.
Sé que és una manera curiosa de fer beneficència,
passar tres dies en un iot de luxe,
però els diners que heu donat, que és una quantitat copiosa,
anirà a la gent de la societat
que no es pot permetre metges privats o tractaments experimentals.
Brindem per vosaltres.
- Per a tu. - Això.
I tant.
Sé que molts heu vingut per veure l'Anne,
però després d'un dia llarg de viatge, necessita descansar.
- Així que proposo… - Sí.
…un sopar frugal, anar a dormir aviat,
i fer una gran celebració amb ella demà.
- Genial. - Perfecte.
- Què us sembla? - Fantàstic.
Però abans,
una bonica sorpresa.
- Us presento el Danny. - No pot ser…
El Danny Tyler? Pensava que estava mort.
- Gairebé. - No es cuida gaire.
Danny!
És fantàstic.
- Laura Blacklock. - Ei.
Soc el Richard.
- És un plaer. - Moltes gràcies.
Tens sort, Tommy, deu haver portat viagra.
Jo no en necessito.
Té, gràcies.
Bullmer, bandarra! Com estàs, germà?
- Millor, ara que ets aquí. - Com està l'Anne?
Està bé.
- Benvingut. - Gràcies.
Carai.
I tu qui ets?
La Laura és una periodista de renom. Escriurà sobre la fundació.
Una llàstima. L'últim que vull és una observadora.
Gràcies.
- Ma mare és molt fan, per cert. - Au.
Em caus bé.
Bé, Richard, el que realment importa és…
estem ja en aigües internacionals?
Perquè tinc una bossa plena de droga per compartir amb aquesta gent tan guapa.
No sé si puc pagar una altra rehabilitació.
Era broma, home. Jo estic sobri fins que la bossa s'obri.
Encara està boníssim.
Has vingut com a infiltrada?
Fes el favor.
Au va, després de fustigar-me dient que era un venut,
no pot ser que la Laura Blacklock només hagi vingut pels diners.
Ara sí.
Aquest és el Ben que conec.
Ja sé per què em trucava el Ben.
I què? Què tal?
Una sorpresa agradable o no?
Sense comentaris.
No t'ho estàs passant tan malament.
El xampany està prou bo.
Vas dir que volies descansar. Gaudeix l'experiència.
…vam estar junts nou mesos o menys.
Que estrany, no sembla el teu tipus.
Au va! Si surt superbé.
Mira-la.
És guapa, però… una mica avorrida.
Ho sento molt.
No passa res.
Perdó!
Sí? Doncs ens has de presentar.
Carai.
Quin vestit més maco.
Hi ha concert d'òpera després?
Ho sento, pensava que…
- M'he passat, perdó. - No.
I ara, bonica. Ets una preciosa bola de discoteca.
- Que estàs una mica gelosa? - Estàs preciosa.
Estàs guapa.
- Pensava que ens havíem de mudar. - Tranquil·la.
Estàs brillant.
Senyora Blacklock,
si després de sopar pot anar a veure la Sra. Lyngstad, a ella li agradaria.
- És clar, i tant. - Gràcies.
Em dic Sigrid, soc la cap de seguretat del Sr. Bullmer.
Quant fa que treballa per a ells?
És el primer any.
- Per aquí. - Gràcies.
Si s'espera aquí, la Sra. Lyngstad ara vindrà.
La biblioteca.
L'única cosa del vaixell que vaig insistir a dissenyar jo.
- Sra. Lyngstad, gràcies per convidar-me. - Digue'm Anne, si us plau.
Estic molt contenta que hagis vingut.
Segueixo el que fas.
El reportatge al Guardian sobre les dones kurdes em va fascinar.
Vaig demanar jo que vinguessis.
Fas una feina important.
Dones veu a qui no la té.
Gràcies.
Vols que avisi el doctor?
He…
He deixat la medicació.
Les pastilles, les transfusions…
Tot.
Un dia… no vaig poder més.
Et consumeix massa ser pacient.
Sense la medicació, pots sentir-ho de debò.
El temps escapant-se.
Em sap greu.
M'agradaria que em donessis la teva opinió sobre una cosa.
És clar.
El meu discurs de la gala.
T'ho agrairia molt, si te'l poguessis llegir.
No tinc el cap tan centrat com abans.
Sí.
Donaràs tots els teus diners?
Que generosa.
Què t'ha fet decidir això?
Vull reequilibrar les coses.
Tornar el que hem pres.
I al llarg dels anys, hem pres moltes coses.
La fundació passarà a mans de gent molt més intel·ligent
i molt més bona que el Richard i jo.
És beneficència sense ego.
És difícil ser egoista quan estàs a punt d'estirar la pota.
M'agradaria seguir demà. Va bé aquí?
Encantada d'ajudar-te tant com pugui.
I Laura?
Gràcies.
Ei, arbre de Nadal.
Treballes fins tard?
Em puc escapar si proposes algun pla més divertit.
Intento no cometre dues vegades el mateix error.
Au.
Tot i que vas ser un bon error.
Sí?
Molt bo?
Per a mi i qui sap quantes més.
No passa res.
- Sento haver estat un imbècil. - Vas ser un imbècil.
Ja ho sé.
Disculpa acceptada.
TRUCADA ENTRANT: CABINA 8
Queda't aquí.
És la cabina vuit, diu que hi ha algú a l'aigua.
Què? Codi Oscar. Algú ha caigut al mar.
Possible persona a l'aigua, a estribord, cabina deu.
La deu? Redueix velocitat, canvi a manual.
Persona a l'aigua. Tota la tripulació alerta.
Mayday, els parla l'Aurora Boreal, sol·licitem ajuda urgent.
- No he despertat els passatgers. - Un moment, és a la vuit?
- Sí. - D'acord.
- Et deixo. - Gràcies, Karla.
He sentit un soroll d'aigua i he vist una persona al mar.
- Estem girant. La trobarem. - Qui ha vist?
No ho sé, ha estat un segon.
Però suposo que és la dona de la cabina del costat.
- De la cabina deu? - Sí.
Què està passant?
Ens han informat que algú ha caigut al mar.
Què? Qui?
No ho sé. Crec que una dona, però no ho sé.
Endavant.
Algú ha caigut al mar?
Què passa?
I el Lars?
A la cabina sis.
- Sap on és? - Falta l'home de la cabina sis.
Lars Jensen. Tot…
Sra. Blacklock, ho tinc controlat, si s'espera…
Falta algú, l'hem de trobar.
Falta algú? Amor, has sentit que…
No hi és. Jo estava dormint. No l'he sentit venir al llit. No serà…?
Ostres!
Hem trobat el Sr. Jensen.
Senyor Jensen?
Sí?
Qui ha fet l'avís?
La Laura Blacklock, la periodista.
- I ha dit que era la cabina deu? - Sí, per això és estrany.
No pateixis, intenta tornar a dormir.
Hi havia una dona, més o menys de la meva altura.
Rossa, amb una caputxa.
Just sortia de la dutxa. Havia…
He entrat sense voler. Era al passadís, he girat…
En aquesta cabina no s'hi allotja ningú, Sra. Blacklock.
Estava buida.
La persona va cancel·lar fa dos dies.
- Però… - Sí, correcte.
Hi havia sang al vidre.
Hi havia sang aquí. Hi…
Hi havia algú al balcó. Hi havia…
Un moment.
No, hi havia algú. Ho puc demostrar.
El vaixell es movia i ella estava fumant fora,
i he agafat els cigarrets…
- No hi són. - Es netegen les cabines dos cops al dia…
Escolteu, no m'ho estic imaginant.
Recompte completat.
Gràcies. Truca al guardacostes. Cancel·la l'avís.
Com? Han trucat al guardacostes?
- És clar. - I seguiran buscant?
Ja hem fet la cerca, senyora. No falta ningú.
Allà baix hi ha algú, potser segueix en vida.
Crec que és hora de tornar a dormir. És bastant tard.
Bona nit, Sra. Blacklock.
- No pot… - Em sap greu, Sra. Blacklock.
No, escolteu. Això no…
Recordatori a la tripulació: no toqueu l'habitació deu fins a Noruega.
Rebut.
Senyora Blacklock, està bé?
Li puc portar un te o…?
No? D'acord. Que descansi.
- Hola. - Ha trucat?
Sí, no tinc internet.
Oh, em sap greu, Sra. Blacklock, el sistema no funciona.
Els tècnics s'ho estan mirant.
- Li puc portar coses per llegir. - No, està bé. Gràcies.
D'acord.
- Senyor Bullmer? - Si us plau, digue'm Richard.
La dona que vaig veure a la cabina deu.
No has de patir. Estaves convençuda que el que havies vist era real.
Era real.
Voldria veure la tripulació. Si una és la dona…
Creus que una treballadora s'hi va dutxar mentre arribaven els convidats?
Tots els convidats hi són. Qui va ser, si no?
Tens raó. Et presento l'equip.
Excepte el director tècnic i el capità, que estan ocupats, aquest és l'equip.
- Sento les molèsties… - Reconeixes algú?
Entenc l'instint de periodista.
- I el director tècnic? - És un home.
Busques una dona, no?
- Espero no haver-te despertat ahir. - No, vaig poder tornar-me a adormir.
És un bon moment per seguir la conversa d'ahir?
Estic…
Em sento massa cansada, la veritat. És…
tanta medicació.
Em deixa esgotada.
Serà millor que descansi per a aquesta nit.
Ho sento.
Que et milloris.
Mare meva, es pensen que estic boja.
No, dona. No és agradable que et despertin a mitjanit. Ja està.
- Sé què vaig veure. - Era fosc.
No, hi havia llum quan la vaig veure a la cabina deu. La vaig veure.
Sortia de la dutxa. Ens vam mirar.
Fins i tot vam parlar. Va parlar!
I ara què? Ha desaparegut.
Què hi feies a la cabina d'algú altre?
T'estava evitant.
Li estaves ensenyant fotos a la Grace al passadís i jo no…
Un moment.
No has parat de fer fotos. A veure.
Ei, disculpa.
- Quan vam arribar? - Sí.
Si hi ha una foto d'ella quan va arribar, ningú podrà negar que existeix.
He de fer fotos de tothom. És que hi ha.
- Aquestes no són d'aquí… - Espera. Carai!
Has estat molt de temps amb aquesta gent.
Mare meva, és ella.
És ella. És la noia que vaig veure.
- És ella. - Lo…
Lo, és la foto d'una desconeguda en una festa fa mesos.
Lo, espera. Ei!
Ei, espera un moment. Parlem de l'estratègia.
L'he trobat.
La dona de la cabina deu.
És ella.
- Què és aquesta foto? - És del maig, crec.
- De la festa de l'Adam al Groucho. - Ai, sí, va ser genial!
Ho sento, és una foto de…
d'algú que s'assembla a la dona de la cabina deu?
No, és la dona que vaig veure en una festa d'un convidat.
D'acord.
Qui és?
Adam, ho saps?
No ho sé. Quina…?
No, no l'havia vist mai.
Sortiu junts en una foto.
D'acord, bé…
Hi ha moltes dones amb aquest aspecte. La majoria… Totes. És una dona.
L'Adam sempre s'envolta del mateix tipus de dona.
Sí, gràcies, Tommo. Ningú t'ha demanat l'opinió.
Saps què?
Lo.
Laura.
No tinc ni idea de qui és aquesta persona, d'acord?
Laura, estic segur que el que vas viure va ser molt traumàtic per a tu.
Però, si no m'equivoco,
no fa només dos mesos que vas presenciar un assassinat?
Elena!
Perdona.
Com ho saps, això?
La Rowan em va explicar què li va passar a aquella dona.
- Per què els ho vas explicar? - Estava preocupat.
No és estrany que ens vinguin imatges al cap,
especialment entre el son i la vigília.
- Pobra. - Has de ser forta.
Jo sempre veig gent ballant a la visió perifèrica.
És bonic i tot.
No m'ho puc creure.
No et faci vergonya, amor. No passa res.
Adam, digues la veritat.
- T'has portat una amigueta al vaixell? - Vaig estar a punt, però al final…
Laura, si et serveix d'ajuda,
li puc demanar a la Sigrid que localitzi la persona de la foto.
Però et demano que tinguis present el que significa aquest viatge.
Per a mi, la meva dona,
i els convidats.
Crec que és important que puguis estar tranquil·la.
Sig!
Li podem buscar un forat a l'spa?
Alguna cosa relaxant.
- Li pot anar… - I tant.
Li pot anar bé, no?
És una barreja de cendra volcànica,
torba subàrtica i olis naturals.
Quan et dutxis, s'activaran amb l'escalfor.
Destensa els músculs,
redueix la tensió.
PARA
- Tot bé? - Qui ha entrat aquí?
- Quan? - Com? Ara mateix.
Mentre m'estava dutxant.
Has estat tu?
He portat tovalloles a rentar. Ha passat res?
- Has escrit res? - Ai, hola.
Fang.
Has entrat a la meva sala?
- Com? La teva sala? - La sala del tractament.
No, acabo de sortir de la sauna, i volia anar a fer-me un massatge.
Si et sembla bé.
Estàs obsessionada amb mi, no?
- He de veure la càmera de vigilància. - Què vol veure?
L'spa. Qui hagi entrat o sortit en els últims vint minuts.
Ho sento, però apaguem les càmeres quan hi ha convidats.
- Com? Les càmeres no van? - Exacte.
Qui ho ha demanat?
És normal en un vaixell amb convidats tan importants.
- Es relaxen més si… - Si saben que no els estan mirant.
Merda.
Hòstia.
Collons.
Diuen que a l'altra cabina no hi havia ningú, no?
És el primer viatge.
Si no hi havia ningú, de qui són els cabells?
Són els cabells de qui van llançar al mar.
T'entenc, no t'agrada aquesta gent…
Escolta, no estic tenint estrès posttraumàtic o similar.
- No m'estic imaginant coses. - No, no estic dient això, Lo.
Dic que no cal que ho solucionis tu.
Escolta.
Durant les pròximes 36 hores, estem aquí tancats.
Si la Nilssen no troba la noia i encara et sents així quan atraquem,
t'acompanyaré a comissaria per denunciar la desaparició d'aquesta dona.
Però seguir per aquest camí no t'està ajudant gens.
Aquesta gent controla el món.
O almenys queden per dinar amb la gent que sí.
Si els fas enfadar…
Quin dia has tingut!
Com estàs?
Vine, que m'ajudaràs.
Com us vau conèixer, tu i el Lars?
La seva junta estava preocupada per la seva aura d'incel autoritari.
Van pensar que passant uns dies amb mi, si publicava fotos amb ell,
convenceria els accionistes que tenen un bon alfa masculí de director.
- Hòstia, llavors no sou… - Zero per cent.
És tot aparença.
De fet, crec que no li agraden les dones.
Fa una mica de por.
Vols una selfie? Gratis.
Va, fes-ho pels teus seguidors.
Preparada? Que mona!
Saps? Admiro molt el que fas.
Crec que hauria pogut ser periodista, si no hagués sigut tan… Ja saps.
Així que pots beure mentre treballes, eh?
Me n'alegro per tu.
Als noranta, treballava per una galeria fantàstica de Mayfair.
Els dinars eren una batalla a mort per martini.
Dorms sovint a la banyera?
Només quan ens barallem.
Per què us baralleu?
Sincerament, cap dels dos se'n recorda al matí.
- Gairebé mai hi ha blaus, així que… - I si n'hi ha…
són meus.
T'arreglo el coll, amor?
Jo no preguntaria gaire.
Més val que no els facis enfadar. Sobretot a ella.
Estàs bé?
Sí, i tant.
De què coneixes el Richard i l'Anne?
També soc ric.
Sí, vaig…
Vaig fundar una empresa tecnològica.
Al Richard li va interessar molt i hi va invertir.
IA i reconeixement facial.
Segur que tots sabeu la història de tot això, però…
volia donar a l'Anne un motiu per seguir lluitant.
Fer una cosa tan bonica i… sabia que ella se sentiria com jo.
Que seria un pecat…
deixar aquest món sense…
sense pujar a…
Estic molt orgullós de tu, amor.
I…
t'agraeixo molt que…
Ho sento.
Gràcies a tots per ser aquí.
No… sé què dir. Només…
Només…
- Ai, bonica. - Que trist.
No passa res.
Estàs bé?
Perdó.
Va, bon profit. Salut.
- Per tu, bonica. - Salut.
A les estrelles, amor,
al mar,
fins que les rodes, amor,
fins que em passin per sobre.
- Que bonica. - Genial.
Gràcies.
Anne, estimada,
la teva preciosa ànima seguirà il·luminant-nos sempre, bonica.
Recordes aquell duet que vam fer a Amalfi fa tants anys?
- Sí. - Oi?
Estic molt cansada.
És clar.
- Crec que he d'anar a dormir. - Oh, no.
- T'ajudo. - Tranquil.
Que descansis, bonica.
Cantaré perquè t'adormis, estimada.
És aquesta. Ara me'n recordo.
- Sí, és preciosa. - Gràcies, Danny.
T'agrada com sonen aquestes paraules tan dures?
Et fan semblar tan llest
mentre caic a terra.
Vull que passi el matí, i no he vist la nit.
Vull abraçar-te, amor, i fer que estiguis bé.
Si pogués…
Hi ha un grup de balenes a prop.
Doctor, no vol venir?
Em quedo amb la meva pacient.
Adeu!
Senyora Blacklock, passa res? S'ha perdut?
De fet… volia parlar amb algú de vosaltres.
D'acord.
Mireu.
Algú de vosaltres ha vist aquesta dona al vaixell?
No.
D'acord. Podries fer una foto i ensenyar-la a la resta de tripulació?
I una altra pregunta.
Com de fàcil seria entrar algú a bord sense que la tripulació ho veiés?
Crec que els propietaris no voldrien que parléssim amb vostè d'això.
No t'agraden les balenes?
No m'agrada gaire el fred.
Aquesta escala és la de la tripulació, no?
Sí. Volia veure la resta del iot.
He de tornar amb l'Anne. Gaudeix de la calma mentre dura.
No!
Tu no ets fotògraf!
Estic distret. És per culpa teva.
Jo només intento fer la meva feina.
Després en podem fer més.
Tinc un altre modelet.
Portaré les dues càmeres.
- Vols una altra copa? - Sí, vinc amb tu.
Saps que tenen gent per a això, no?
Pensa en tots els luxes.
Primer hem de sopar.
Ja et recordo…
- Mare meva! - Què?
- Què passa? - Ajuda!
Ajudeu-la! Té sang!
Socors!
Ei. Mira'm.
- Sra. Blacklock. - Laura, no passa res.
Només volem entendre què ha passat.
Ja t'he explicat què ha passat. Algú m'ha empès.
- Ho ha d'haver vist. - He tornat després de veure-la.
Però estava sola, Sra. Blacklock.
- Algú del vaixell em vol matar. - Laura.
Perquè calli.
M'imagino pel que has passat,
però estic segur que no hi havia ningú a la coberta.
No he caigut sola, no.
La coberta no s'ha tancat sola.
Per què algú et voldria fer mal?
T'ha caigut un botó.
- Has estat a la meva habitació? - No pas.
- Ostres, has entrat a l'habitació. - Lo, para.
Ostres.
- On són les meves coses? - Quines?
On són? Les… meves coses. La roba que portava, l'abric.
Les han portat a la bugaderia.
Què vol?
- Senyora? - Tranquil, deixa-la.
- D'acord. - Hem deixat les seves coses aquí.
Hem intentat assecar el mòbil, però…
Tenia una bosseta de plàstic, a la butxaca de l'abric.
Això és el que hem trobat.
És clar.
Per fi et trobo.
No te m'acostis.
- Lo, va, vine. - No.
Què coi et passa?
Qui m'hagi fet això m'ha regirat l'abric.
Els cabells eren allà.
Creus que hi tinc alguna cosa a veure?
Només tu sabies això dels cabells. Només tu.
Ho sento.
Sents? Els ho vaig explicar. Vaig dir que tenies proves.
Creuen que estàs boja. T'estava defensant.
Para d'ajudar-me.
Danny, va, home. I la gala?
S'ha intentat ofegar, eh? Què serà el següent?
Li demanaré que se'n vagi…
Hi podria haver un mort, en aquest vaixell. Un mort!
- No em puc permetre més escàndols. - Va.
- Ja ho saps. - Pensa-t'ho.
Tinc un mal pressentiment.
Me n'he d'anar. Ho sento, sí?
L'Anne és fan seva. Es veu que era bona periodista.
- És insuportable. - No, està fatal del cap.
Coneixem cap altra estrella del rock que estigui lliure?
Felicitats, psicòtica.
De debò, felicitats.
Com? Espereu. No us sembla sospitós?
Em tiren a la piscina i just se'n va?
Té por del que puguis fer.
- Au va. - Com tots nosaltres, sincerament.
De debò creus que el Danny llençaria algú al mar?
Potser sí.
- I qui més? Potser jo? - Sí, i jo?
Bé, cap dels dos sap quan l'altre va tornar a la cabina.
Això és de pel·lícula! De debò, estàs perquè et tanquin.
No hi havia cap persona al mar, Lo.
No hi havia ningú.
Estaves adormida, somnàmbula, somiant,
i el teu cervell atordit s'ho va inventar tot per cridar l'atenció.
Deixa-ho estar!
Per l'amor de Déu.
Talles una mica el rotllo, Lo. És bastant tòxic.
Espera!
No, espera!
Qui ets?
- Vaig veure com t'ofegaves. - No.
Ja m'has vist. Estic viva, així que deixa-ho córrer.
- Et vaig avisar. - Vas escriure al mirall?
- Per què em vas tirar a la piscina? - No vaig ser jo.
- I els cabells de l'abric? - Para!
- Et matarà. Has de parar! - De qui parles?
- Què és tot això? Qui van llançar al mar? - Para! Et matarà!
Per l'amor…
Anne?
Per què?
Socors!
Sense la medicació, pots sentir-ho de debò.
Tanta medicació…
em deixa esgotada.
És aquesta. Ara me'n recordo.
M'agradaria seguir demà.
Qui ets?
Sé que no ets l'Anne.
No sabies que ja no es prenia la medicació.
No sabies que havíem quedat per parlar l'endemà.
Van llençar l'Anne al mar, no?
I tu has fet com si fossis ella.
No era el que havíem acordat.
De qui era la veu que vaig sentir a l'habitació?
Era…
Mare meva, que estúpida. Era el Bullmer, no? Era…
Sabia que…
que l'Anne el desheretava.
No pensava que la mataria.
Només havia de fer-me passar per l'Anne un dia.
Per veure uns advocats. Firmar un testament.
Va dir que seria com actuar.
- Prova-ho i em dius el què. - Sí.
Hi ha un programa
de reconeixement facial.
Em va escriure per Facebook.
COINCIDÈNCIA
Em va convidar a una festa, a Londres, tot pagat.
Mai m'havien ofert tants diners.
Has d'estar còmoda amb mi perquè això funcioni.
Richard.
Què? Què és això?
Qui ets?
- Per què…? Estàs malalt. - Anne, calma't.
- Estàs fatal del cap. - Tranquil·la.
Calla. Escolta, només…
Silenci, cony! Calla!
Una trista anualitat? Això és el que em deixaràs?
Què?
Tu…
No passa res.
Anne.
Mai hauria accedit a fer això.
No!
Això no.
L'hauria d'haver aturat.
Jo… No m'imaginava que hauria acabat així.
No saps el que he viscut.
Què és no tenir res.
Res per donar als que depenen de tu.
La meva filla ho és tot per a mi.
Com et dius?
Carrie.
D'acord, Carrie, escolta'm.
Em sents, Carrie?
T'està utilitzant.
De debò creus que et deixarà estar després de firmar els contractes?
L'has vist matar algú.
No et deixarà marxar tranquil·lament.
A mi ja m'han intentat matar.
Hem de treballar juntes.
He de tornar cap dalt.
L'Anne?
Anne.
On eres, amor?
Gairebé et perds l'espectacle.
Ho sento.
L'Anne i jo us volem donar les gràcies de nou per…
acompanyar-nos en aquest moment especial.
T'estimo, vida meva.
Ha estat un privilegi enorme compartir la vida amb tu.
Bé, si no podem portar l'Aurora a veure l'aurora boreal,
la crearem nosaltres.
- Ara sí! - Quina passada!
- Que fort. No m'ho esperava. - Vine.
T'estimo molt.
Ai, hola.
Estava comprovant com està la pacient.
Jo la deixaria dormir. Ha tingut uns dies intensos.
D'acord.
Ei, Lo?
Soc aquí si em necessites.
No pot esfumar-se com si res.
Som al mar. No pot anar enlloc.
El capità i jo seguirem buscant.
Quan la trobis, desempallega-te'n.
Sí?
Fins aquí.
No puc. Això no és el que vam parlar.
Res no ha anat com vam planejar, precisament per això.
L'Anne és una cosa.
Donar una sobredosi a una dona que s'està morint…
però això és un assassinat a sang freda.
Et recordo què va passar fa tres anys?
Tu plorant com una Magdalena demanant-me ajuda.
Creus que soc idiota i que em crec que va ser l'única?
Si us plau.
Quantes altres ho haurien fet públic si no me n'hagués ocupat?
No només t'haurien inhabilitat, t'hauries podrit a la presó.
Escolta, aprecio tot el que has fet.
Sí, però no has oblidat el nostre pacte, no?
No.
M'encarrego d'ella.
Gràcies, Robert.
Has d'anar a la policia.
Els has d'explicar el que m'has dit.
No puc.
Em detindran a mi també, soc còmplice.
Hi ha un mort. Em prendran la filla.
Només he de firmar el que em digui i ser en aquella gala.
De debò creus que et deixarà tranquil·la?
Carrie, et farà desaparèixer del mapa. Ja ho saps.
Saben que soc aquí baix?
No saben on ets, però t'estan buscant.
Quant falta per arribar?
Unes dues hores. Deixaré la porta oberta.
- Potser tens sort. - Escolta, Carrie.
No et passarà res fins que firmis el testament.
Et necessita viva.
Però un cop hagis fet el que vol, estaràs en perill.
Et vindré a buscar.
T'ho prometo.
Avís a tota la tripulació: 30 minuts.
En 30 minuts tirem l'àncora.
- Ei, Lars. - Ai, sí.
Per cert, t'has baixat el meu àlbum?
És per dir-li: "Tres cops és passar-se, Karla."
- Només queda aquesta. - Sí, senyor.
Sr. Morgan, el Dr. Mehta ha demanat que la deixem descansar.
Ahir no estava bé i li va donar tranquil·litzants.
- Bé, digui-li que he vingut, sí? - És clar.
Gràcies.
- Ah, Ben. - Ei.
Moltes gràcies per haver vingut aquests dies.
Sí.
- Tinc ganes de veure les fotos que faràs. - Sí, bé…
Em preocupa la Lo.
Sí, a mi també.
Però no podria estar en millors mans.
És el millor doctor del món.
Es quedarà amb ella fins que es millori per a la gala.
Hem parat una mica lluny, no?
L'aigua és poc profunda i no ens podem acostar més.
És l'inconvenient de tenir un vaixell tan gran.
A tots els passatgers: la llanxa surt en cinc minuts.
Dirigeixin-se a la plataforma de bany.
Ha estat un gran plaer tenir-los aquí aquests dies.
- Espero veure'ls aviat. - Gràcies, Karla.
- Adeu. - Ho sento.
- Ben? - Adeu, senyor.
És la Lo, no la vull deixar sola. Vinc després.
Podem anar tirant, si us plau?
- M'estic congelant. - Calla, Adam.
No, de debò, som-hi. No podem esperar a tothom.
Va, què faig?
Hola?
Laura.
Per fi et trobem.
Tothom estava tan preocupat.
No te m'acostis.
Només vull assegurar-me que estàs bé.
- Estic bé. - Has desaparegut més d'un dia.
Estic bé.
Només vull veure que no t'has fet mal.
No passa res, Laura, ho podem arreglar.
Què cony?
Què és?
Què cony m'has injectat?
Ben.
Lo, corre!
- Explica-ho tot. - Hòstia.
Mare meva. Ben.
Queda't on ets.
Què passa?
El Ben és mort.
Què dius, ara?
M'ha intentat atacar.
Estava protegint la Lo i…
ha estat inevitable.
- Has amagat els cadàvers? - No, és només ell.
La Lo ha saltat a l'aigua. Amb aquest fred, no es pot haver salvat.
No deixaré que això se'n vagi en orris, ho entens?
Està a punt de firmar.
Després de la gala,
te'n desfàs.
Estava comentant aquest canvi de parer sobtat
després de treballar tant en la fundació.
- És clar. - Bé…
El meu marit m'ha acompanyat tots aquests anys tan difícils, i…
després de pensar-hi, he optat per una decisió més raonable.
Firmem?
Sí.
Et sents fluixa?
Vols que el doctor et doni res?
No.
Estic bé.
Tria'n un.
Aquesta nit parlaré jo, només cal que somriguis i saludis.
Em vaig a canviar. Fins després.
Seguretat al segon pis.
Si us plau.
L'Anne és morta.
L'acabo de veure amb els advocats.
Ha canviat el testament?
Dona tots els seus diners al Bullmer?
L'Anne em va dir que el desheretaria.
La nit que em vas portar amb ella és la nit que la van llançar al mar.
Ell la va matar.
Aquella dona s'ha fet passar per ella des de llavors.
El Bullmer li paga per fer-ho. Mira.
Llegeix-t'ho. És el discurs que l'Anne volia fer avui.
És una bogeria.
I si ho puc demostrar?
M'omple de satisfacció veure-us a tots aquí per fer homenatge
a la dona que m'ha acompanyat i que he admirat des de fa tants anys.
La visió de la qual,
i l'ambició,
no només ha contribuït a mantenir el llegat familiar
sinó que també ha enriquit les nostres vides.
I tant.
Una dona que no necessita presentació: Anne Lyngstad.
La meva estimada Anne vol que avui sigui un dia de celebració,
i no de tristesa.
Que sigui un començament.
L'avi de l'Anne va fundar una petita empresa de vaixells fa 70 anys.
I mireu on som ara, davant la creació de la Fundació Lyngstad,
per compensar el que hem rebut.
Si fos aquí,
segur que l'Alfred estaria molt orgullós del que ha aconseguit l'Anne.
I jo, de ben segur… Perdona, què estàs fent?
Disculpin la interrupció,
però l'Anne Lyngstad m'ha demanat que la seva història s'expliqui com toca.
Perdoneu un moment, farem…
Anne, puc parlar?
- Què està passant? - És ridícul. Aquesta dona està boja.
- Els últims quatre dies ha… - Que parli.
Què està passant, Richard?
Ja n'hi ha prou. Emporteu-vos-la a la casa.
He dit que la deixeu parlar.
Amor, ets molt considerada, però…
Vull que parli.
No vull que espatlli la celebració.
- Deixeu anar la meva convidada. - A què espereu? Endueu-vos-la.
Richard, l'Anne vol que parli.
- Deixa-la estar. - Sí, és la seva festa.
Ja heu sentit la Sra. Lyngstad. Deixeu-la.
Gràcies.
Aquest és el document que l'Anne em va donar fa quatre dies.
- És el discurs que volia fer. - És ridícul. Està boja.
Anne, em deixes llegir-lo?
Sí, si us plau.
- Fes-me cas, no segueixis. - Deixa-la parlar!
"Quan em mori, els interessos empresarials i el capital restant es liquidaran.
Tot anirà a la Fundació Lyngstad.
- El control de la fundació canviarà… - Desactiva el micro.
…a una part independent.
El meu marit, Richard Bullmer,
deixarà d'estar involucrat en la Fundació."
- És mentida. - Richard.
Ho ha escrit ella. S'ho ha inventat. Vol crear un escàndol.
- Són les teves paraules, Anne? - Sí.
Qui t'has cregut? Creus que em pots fer això?
Fer què? Estem dient la veritat, oi, Anne?
Sí, Laura.
I ara has sentit els desitjos de la teva dona.
Això no és gens intel·ligent.
- No és intel·ligent. - Què coi està passant?
Saps què?
Senyores i senyors, serà millor que ho deixem aquí.
Ja trobarem una altra oportunitat. L'Anne no es troba…
Em trobo molt millor, de fet.
Tu no ets l'Anne.
Aquesta dona no és l'Anne.
Ei!
Si no és l'Anne, qui és? On és l'Anne de veritat?
Vols explicar alguna altra cosa als convidats?
Qui és?
Richard!
- Enrere! - Richard, calma't.
- Enrere! - Deixa-la.
Escolta'm bé. O ho retires o et mato.
- Enrere! - Calma!
Deixa el ganivet, Richard.
Va, Bullmer, s'ha acabat.
Camina!
- Ei! - Richard!
Enrere!
- Richard, para. - Camina. Surt del mig!
- Para! - Sortiu del mig!
Sortiu del mig!
Quedeu-vos aquí o la mato.
T'apunyalo ara mateix si no pares.
- Laura, què coi és tot això? - No és l'Anne.
- Què? - La va llançar al mar fa quatre dies.
Merda.
Camina. Cap aquí.
Aquí baix.
Corre, deslliga-la.
Aquí.
Llença el ganivet!
O què?
- Crec que és el millor. - I una merda!
Què fas?
Ni se t'acudeixi.
Ni se…
No és un tret segur.
Com t'atreveixes?
Com cony t'atreveixes?
Ja està.
Ja està. S'ha acabat.
S'ha acabat. Ja està. Estàs bé.
Ja està.
S'ha acabat. Estàs bé.
Gràcies per dir la veritat.
POLICIA
EL LLEGAT D'UNA VIDA:
LA FUNDACIÓ LYNGSTAD FA LA DONACIÓ MÉS GRAN DE LA HISTÒRIA
A LA RECERCA SOBRE EL CÀNCER
- Gràcies. - M'ha encantat el reportatge.
Vaig demanar les pràctiques aquí per tu.
Quan acabis de fer la pilota, un te amb llet i dos sucres.
Qualsevol altre s'hauria centrat en ell,
però tu has sabut veure-hi el cantó positiu.
M'ha sorprès de veritat.
A mi també.
ELS PRESUMPTES CÒMPLICES SERAN JUTJATS PER DOBLE HOMICIDI
Una història humana en temps inhumans.
Just el que necessitem.
- Reunió en cinc minuts. - Ara vinc.
Ei! Ella està bé, i jo també.
Vine a veure'ns.
Subtítols: Albert Vilalta Copons