Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Hölgyeim és uraim, Tim Dillon!
TIM DILLON: ÉN VAGYOK AZ ANYÁD
Köszönöm szépen. Austin, hogy vagytok?
Jól? Mindenki jól van?
Helyes.
Ki a faszt érdekel?
Szeretem Austint, mert épp kellő számú hajléktalan van itt.
Los Angelesben túl sok van.
Néhány városban meg nincs elég.
Austinban van a Goldilocks,
és épp megfelelő számú hajléktalan.
Épp annyi hajléktalan található itt, hogy inkább másik irányba indulsz reggel.
Nem.
Gyerekkoromban ez nem így volt. Most mindenki hajléktalan.
Ez… Nem tudom, mi történt.
Gyerekkoromban három-négy hajléktalan volt, ráadásul jó fejek.
Tényleg azok voltak.
Emlékeztek még arra, amikor jó fejek voltak?
Odadobtál nekik egy ötcentest.
Ők meg elkezdtek táncolni.
Ott volt a galambos picsa is.
A filmből, aki úgy nézett ki, mint én.
Emlékeztek rá?
De a mostani hajléktalanokkal valami nem stimmel…
Nincsenek valami jól.
Sok ilyen van…
Ilyesmi.
Az emberek azt kérdezik: „Mi lehet a megoldás?”
Én azt se tudom, mi a probléma.
Fogalmam sincs, mi történik.
„A megélhetési költségek miatt van.”
Várjunk, mi van?
„Igen, a kamatok miatt.”
„Miről beszélsz?”
„Igen, a kamatok. Az az oka.”
„Munka kell neki.”
És mégis hogyan?
„Üdvözöljük a Geicónál!
Ő itt a kárrendezési megbízottja.”
Los Angelesben van egy egész városrész,
Skid Row-nak hívják.
Mind hallottatok róla. Csak sátrak mindenhol.
Ennyi az egész. Csak hajléktalanok.
És néha kapóra jön.
Egy barátomék odautaztak.
Sosem jártak Kaliforniában, Nashville-ből jöttek.
Halloween volt. A felesége izgatottan várta.
Megkérdezte: „Hé, lesz esetleg valami jó kis kísértetjárta kocsikázás?”
Mire én: „Szállj be a kocsiba!”
Az emberek megrohamozták a kocsit.
Mire ő: „Mintha bármikor meghalhatnánk.” Én meg: „Ez így is van.”
Los Angeles városi tanácsa feladta.
Ráadásul ennyire.
Esküszöm, adókedvezményt emlegettek azoknak,
akik beengednek a házukba…
egy hajléktalant.
Komolyan, azt mondták: „Itt egy ház.”
„Mi itt a kérdés?”
„Utálod az adókat, nem?”
„Dehogynem.”
„Bemutatom a fiadat.
Harmincnyolc éves,
és imádja a fentanilt.
Öleld csak meg!
Öleld meg!
Most!”
Nincsenek barátaim Los Angelesben. Csak RFK és a felesége.
És ennyi bőven elég. Bőven elég.
Igen. Csodálatosak.
A felesége, Cheryl a Félig üresben játszik.
Nagyon kedves és optimista, és, tudjátok,
a férje kevésbé az, mert a CIA kinyírta az egész családját.
Ő egy kissé lehangoltabb, tudjátok?
Minden ismerősét megölték.
Fejbe lőtték a kutyáját,
majd azt mondták: „Szívás, hogy megfulladt.”
De szeretek velük vacsorázni, mert furcsa páros.
Jó fejek, de közben furcsák is.
Elmész velük vacsorázni, mire a csaj: „Imádom az epret.”
A férje meg: „Bomba van a kocsiban.
Cheryl, ne szállj be a kocsiba!
Leolvasztják a bőrt az arcodról, Cheryl.
Szörnyű halált fogsz halni.
Mint mindenki más, akit ismertem. Cheryl!”
Ők… Ez egy igaz történet.
Mikor Trump kinevezte, Palm Beachen voltam,
és együtt villásreggeliztem velük
Dr. Oz házában.
Jó volt. Csak ültem ott,
mire azt mondja: „Játszd le az előadását!
Nagyon vicces.” Én meg…
És…
„Nem, mi nem…”
Tudjátok.
„Semmi baj. Nem…” Erre ő
lejátssza, ahogy parodizáltam őt.
Az asztalnál.
Mindenkinek.
És mindenki nevetett,
ő meg csak: „Ez jó!”
Azt gondoltam: „Ez a fickó elég menő.”
Ez elég menő dolog… Tudjátok?
Be fogja tiltani
a Cheesy Gordita Crunchot, és akkor tiltakozást szervezek.
A kövérek nem tudják, mi vár rájuk. Komolyan beszél.
Halálosan komolyan gondolja…
Mindenre rá fog menni.
Beugrasz majd a Whataburgerbe éjjel 1:00-kor,
és megkérdezed: „Kaphatnék egy édes-fűszeres burgert?”
„Nem.”
„És egy mézes-vajas csirkés szendvicset?”
Éjjel 1:00 van.
- „Akkor egy csokis shake-et?” - „Megölték a családomat.
Az egész családomat.”
Imádom őt.
Nem tudom, mit kezdjünk a Közel-Kelettel.
Ezen gondolkodtam útközben.
De fogalmam sincs. Tényleg.
De muszáj, hogy legyen véleményed,
iskolai végzettségtől függetlenül.
Ez a dolgod. Amerikai vagy.
Felhívnak Long Islandről.
„Nem tudom, mi folyik ott,
de ezt gondolom.”
Én meg: „Persze, DJ vagy. Mégis mi a terved?
Mi…
Mollyt árulsz az Applebee parkolójában.
Mégis mit…
Szerinted mit kellene…”
Amikor ez az egész történt, hogy a Hamász, tudjátok,
besiklóernyőzött
Izraelbe, ami elcseszett dolog, de új volt.
Tényleg az volt. Azt hittem, hogy a The Amazing Race.
Fogalmam sem volt, mi ez az egész.
Ez tényleg megtörtént. Másnap Malibuban voltam,
és egy srác siklóernyőzött a tengerparton.
Mire én: „Uram,
biztos, hogy pont most?
Érzéketlennek tűnik.”
És tudjátok, muszáj, hogy legyen
véleményed.
Szerintem jó, ha van kamu véleményed.
Belépsz, szenvedélyesen fellépsz, kilépsz.
Be,
felpörögsz, kilépsz.
Miután ez megtörtént, én is mentem helyekre.
Azt mondtam: „Ez elbaszott dolog!
Ezek az emberek évezredek óta szenvednek.
Mire ők: „Kicsodák?” Én meg…
Sok időt töltök Los Angelesben, és az a baj vele,
hogy sok muszlimnak kinéző zsidó
és zsidónak kinéző muszlim van.
És ez eléggé…
És leülsz ebédelni ezekkel a srácokkal,
és barnabőrűek meg szakálluk van.
Bármelyik lehet.
És mind hummuszt esznek.
Ez sem segít.
És csak én vagyok ott.
Rám néznek, és azt mondják: „Elcseszett dolog, ami ott van.”
Én meg: „Igen!
De mondjátok el, miért!”
Mire ők: „Az erőszak.” Én meg: „Persze.
De konkrétan.
Melyik erőszakról van szó? Mert én egyetértek veletek.
Én… Kit utálunk?
Én benne vagyok. Kit…
Mondjátok el, kit kell utálni! Én megteszem.”
„Ki kell nyírni mindet.” „Ki az a mind?
Én… Igen, meg kell ölni.
Teljesen egyetértek.
Én… Persze, de kiről van szó?”
„Jó ez a tatár.”
„Mindet. Mindegyik…
Egy helyen öljük meg őket?
Vagy szétszóródtak? Az segíthet. Mondjátok…
Mondjátok el…
Kérek egy kis útbaigazítást. Bármi?
Melyik sapka-sál kombó?
Ők… Nem tudom. Melyik?”
Szerintem küldjük el Meghan Markle-t és azt a gyíkot Gázába!
Hadd jöjjenek rá ők!
Ha diplomaták akarnak lenni, találják ki ők!
Elhagytak egy kastélyt,
mert gonoszak voltak velük.
Micsoda Y generációs húzás!
Sosem hagyunk el egy kastélyt, ti hülye idióták!
Sosem hagyunk el…
Mások meghalnának, hogy bejussanak.
Nem hagyjuk el… Én meleg vagyok,
de leszarom, milyen homofób a királyi család.
Ha a kastélyukban élhetek, sosem mennék el onnan.
Minden reggel az arcomra hugyozhatnának.
„Jó reggelt, buzikám!” Én meg: „Helló!”
Mi van?
Lovagolnék.
Azt mondanák: „Nézzétek a buzit!” „Mi lesz a vacsi?”
„Szeretlek titeket, anya és apa.” Minden családnak vannak problémái.
Van egy háromórás dokumentumfilmjük
a Netflixen, hogy milyen nehéz egy kastélyban élni.
Három óra.
Nem egy.
Három.
Szeretném megmutatni
ezt a háromórás dokumentumfilmet
egy lerobbantott karú szíriai gyereknek.
Azt mondanám: „Gyere, haver! Nézz meg egy áldozatot!
És ma este is dolgozni fogsz. Ne hidd azt, hogy megúszod.
Nézd, milyen szomorú, amikor Beyoncé ír neki. Nézd meg!
És veled mi történt? Fociztál, és csak a tüzet láttad?”
„Igen.”
„Szóval nagyon szomorú itt.
Most már Montecitóban él. Az óceán partján.
Az az a kék ott mögötte, ahol sír. Az óceán.
A Csendes-óceán. És szomorú.”
- Régóta együtt vagytok? - Ő az öcsém.
Ő az öcséd. Oké. Hát…
Sokan itt eléggé fel vannak izgulva.
Jó nektek. Jól kijöttök. Sok testvér nem szereti egymást.
- Igen. - Barátok vagyunk.
Barátok vagytok. Oké, kezd fura lenni.
Nem, ez jó.
Köszönöm, hogy… Valószínűleg az ő ötlete volt, de köszi…
Ő is elkísér majd valamire.
Elmegy az egyik podcastodra.
A női podcastok olyan agresszívek, mint amilyen a címük.
Olyanok, mint Etess meg, te buzi! Te meg…
Vagy Avokádó a pinámban. Te meg csak: „Ez meg miért
ilyen őrült?”
Miért ennyire heves?
Dolgozol?
- Igen. - Mit?
Repülésoktató vagyok.
Szoktál izgulni a repülőn?
Nem igazán. Rossz időben nem repülök.
Rossz időben nem repülsz?
Pedig előfordul. A semmiből jön.
Ültél már repülőn?
- Te dolgozol? - Seriffhivatalban dolgozom.
A seriffhivatalban. Menő.
Fúj!
Az a bűnöző ott elég dühös.
Nagyon dühös.
„Fúj!”
„Ő a feleségem. Megüthetem, ha akarom.”
„Fúj!”
A kormány annyit hazudik, hogy már nem bízhatsz semmiben.
Emlékeztek, mikor rálőttek Trumpra, és mindenki csak: „Jaj!”
Először is, már senki nem is beszél róla.
Nem emlékszik rá senki.
A titkosszolgálatos ribanc kicsit bűnösnek tűnt.
Onnan tudom, hogy bűnös, mert ugyanolyan arca volt, mint nekem,
amikor megkérdezik, tartom-e még a ketogén diétát.
Ilyen volt…
Azt mondták: „Nem küldtünk mesterlövészt a tetőre, mert ferde volt.”
Ennyire nem volt ferde:
lelőtték a fickót, meghalt, és a teste nem gurult le a tetőről.
Nagyobb dőlésszögű tetőkön voltam már be-LSD-zve,
mint ez.
Hatalmas idiótaság
ilyet mondani, tudjátok?
Már semmiben sem bízhatunk.
Félnünk kellene Kínától. Ez nagy dolog.
Rettegnünk kéne tőle. Én nem félek.
A keresztfiam kínai. Hároméves és imádnivaló.
Nem ismeri el Tajvan szuverenitását.
Ő így látja.
Egy Kínában hisz. Ő így gondolja.
A szülei elhozták hozzám, és megkértem, hogy mutassa.
„Egy Kína.” Aranyos. Tudjátok, „Egy!”
Jó kis móka a nagybátyáddal. „Egy!”
„Egy Kína. Ebben hiszel. Egy Kína.”
És pár napra rá, esküszöm,
iskolai fotózás volt náluk.
Ez volt élete első osztályfotózása,
és ott állt középen,
a legelső sorban, és ezt csinálta…
A tanár felhívta őket. Véletlenül pont ott voltam.
Azt mondja: „Nagyon cuki. Miért mutatja ezt?
Mert az iskola az első?”
Átvettem a telefont, és közöltem: „Mert kínai nacionalista.
Tajvan megszállásában és elfoglalásában hisz.
Miért nem kérdezed meg róla, ribanc?
Ő az ország jövője. Nem te vagy.
Ő a vezető. Nem te.
Neki dolgozol.”
Valójában Fülöp-szigeteki, de hazudunk.
Vicces, hogy miken veszekszünk. Betiltjuk a TikTokot.
Vagy nem.
Nem tudom.
Nem érdekel, mit érzel. Egy idő után be kell fognod.
Én 39 éves vagyok, és vannak barátaim, akik még mindig azt mondják:
„Nem tilthatják be a TikTokot!”
Mire én: „Hé, Ralph,
ülj le!
Inkább ülj le!”
„Nem tilthatják be az appot, amiben gyerekek táncolnak!”
„Ralph!
Ez szörnyen hangzik. Kérlek, hagyd abba!”
„Hol fogok táncoló gyerekeket nézni?”
„Jól van, elég!”
Az ok, amit a kormány adott rá, elképesztő.
„Azért tiltjuk be a TikTokot, mert Kína kémked utánunk.”
Mondom: „Oké.
De ti ugyanúgy
kémkedtek utánunk.”
Mire ők: „Igen, de ők kínai módon teszik.
Mi csak hülyéskedünk.
Ők viszont kínai módon nyomják.
Mi kieresztjük a gőzt a munkahelyen. Ők viszont kínaiak.
Érted a különbséget?”
„Nem igazán, nem, én…”
Remélem, Kína kémkedik utánunk a TikTokon.
Remélem, több milliárd dollárt költenek, hogy mindenki telefonján rajta legyen,
hogy információhoz jussanak.
Létfontosságú,
érdemi információkhoz a TikTokon keresztül.
Remélem, meg kell nézniük a valaha készült összes TikTok-videót.
Remélem, hogy a kínai hadsereg,
vagyis egy tábornok kifejezéstelen arccal ül egy szobában,
és nézi a benyugtatózott háziasszonyokat…
A Waffle House-ban kitört verekedéseket,
amikor emberek sült krumplival püfölik egymást.
Csak ül ott kifejezéstelen arccal.
Mi vagyunk az egyetlen ország, ami már reggelinél öl…
Ahol az emberek leteszik a narancsleves poharat, hogy:
„Bassza meg, gyerünk! Csináljuk!
Itt és most megöllek a lányom előtt, aki bundáskenyeret eszik.
Megöllek.
Reggel 10:00 van.”
Nem azt mondom, hogy a TikTok jó.
Vannak vele gondok.
Van egy lány, aki sólyomként azonosítja magát.
Nem érdekel, mik a nézeteid, ez nem normális.
Az, hogy a gyerekeink madárnak hiszik magukat,
nem ez a cél.
De ez nem az ő hibája. A szüleié.
Ha a lányod sólyomnak hiszi magát, nem vele van gond.
Hanem veled.
Veled. Ennek a lánynak sosem mondták:
„Gyere ide, drágám! Gyere csak ide, kicsikém!
Gyere ide! Fogd be a pofád!”
Sosem lökték le a lépcsőn, hogy:
„Repülj!
Látod? Nem tudsz. Hazug vagy és kurva.
Mások idejét pazarlod.
Menj az állatorvoshoz, és mondd, hogy sólyom vagy,
te nárcisztikus!
Nárcisztikus vagy és hazug, és elegem van a szarságaidból.
Nem vagy sólyom. Egy senki vagy.
Csak egy kommunikáció szakos szabadbölcsész vagy, amiért én fizettem.
Alkoholista vagyok!
Nem bírom ezt a faszságot!
Egy senki vagy! Nem repülsz, nem mész te sehova!
Még a kaját se te veszed magadnak, csak hazudsz és tönkreteszed a családot!”
De ő nem… Az ő fehér családja azt mondja: „Imádom a sólymokat.
Imádom a madarakat.” Tudod, erre semmi szükség.
Tudjátok?
Már nem beszélhetsz a gyerekekkel úgy,
ahogy velem beszéltek.
Egyszerűen nem működik.
Nem lehet. És az jó dolog,
hogy a mentális egészségükről beszélnek? Igen.
Igazuk van. Idegesítő?
Igen.
Utáljuk őket?
Igen.
Ez mind igaz,
de igazuk van.
Vannak barátaim, akiknek a gyerekeik közlik:
„Mentális problémám van. Foglalkoznom kell vele.”
A barátaim meg: „Jól teszed.
Itt vagyok, ha szükséged van rám.”
Én ilyet sosem tehettem volna meg.
Ha odamentem volna az apámhoz egy ilyen problémával,
azt mondta volna: „Fogd be!
Te és az anyád tönkretettétek az életemet.
Mindketten kövérek vagytok, és a házunk undorító.
Minden szanaszét van, amikor hazaérek.
Bemegyek a munkahelyemre, amit gyűlölök,
hogy kaját vegyek neked és a dagadt anyádnak.
Majd hazajövök ebbe a mocskos házba.
Gusztustalan, és utálom magam, meg akarom ölni magam,
de téged és az anyádat is.
Kövér vagy és gyűlöllek.
Utálom az életem, és remélem, mind meghalunk.”
Én meg azt mondanám: „Köszi, apa.”
Mire ő: „ Itt vagyok, ha beszélni akarsz.
Szeretlek, fiam.” „Én is téged. Köszönöm. Hálás vagyok.”
Sok a mentális betegséggel küzdő ember Amerikában.
Tudjátok?
Rengeteg. Ha nincs mentális betegséged,
szerezz egyet!
Szerezz egyet!
És az emberek elmondják, milyen elcseszettek.
Csak úgy kiöntik neked.
Régen még volt szégyenérzet, ami azt jelenti,
hogy eltitkoltuk önmagunkról a nem túl hízelgő dolgokat.
Mert az szégyen.
„Nem akarok elmondani olyat, ami rossz színben tüntet fel.”
Ez így ment
nagyon sokáig.
De ez már nem így van.
És ebből valamennyit
vissza kellene hoznunk.
Ha most elmész valakivel ebédelni, és megkérdezed: „Kérsz a szárnyból?”
Mire ő: „Borderline személyiségzavarom van.”
Te meg: „Oké, buffalósat?
Barbecue-sat?
Mit… Mi…”
Az egyik barátom azt hiszi, neki ez van. Borderline személyiségzavar.
Ő mondta. „Borderline-os vagyok.” Erre én: „Ez mit jelent?”
„Tönkreteszem az összes kapcsolatomat.”
„Ja, akkor csak egy seggfej vagy.
Ehhez milyen teszt kell? Hogyan állapítják meg?”
Aztán ott van a bipoláris, és az a szexi,
mert egy kicsit rejtélyes.
Tudjátok?
A bipoláris egy kicsit, tudjátok…
„Egy bipoláris kis kurva vagyok.
Vagy nem.”
Az anyám tényleg beteg volt.
Skizofrén.
De nem diagnosztizálta magát, mint ezek a kis buzik.
Anyám igazi pszichopata volt, és bezártuk.
Így kell bánni a pszichopatákkal. Be kell zárni őket.
Azt mondod, elmész kajálni, aztán évente egyszer meglátogatod.
Tudjátok, honnan tudni, hogy igazi? A skizofréniát senki sem tetteti.
Ezzel senki sem vonja ki magát a munkából.
Senki nem telefonál be, hogy „Nem tudok bemenni…”
Azt mondják: „Nem hangzik jól. Maradj otthon!
Vedd ki a napot!”
Tudom, hogy a szorongás és a depresszió rossz dolog. Nekem is volt.
Tudom, hogy rossz. De tudsz róluk.
Azt mondod másoknak: „Depressziós vagyok.”
Mire ők: „Az szívás.”
Ha odamennél az anyámhoz azzal, hogy
„Patty, te skizofrén vagy.”
Azt mondaná: „Tényleg?
Mert megmérgezik a kajámat?
Mert a koreaiak követnek engem?”
Ezt gondolta. Nem tudom, miért.
Egyszer hazamentem. Be voltam tépve. Tizenöt voltam.
Bemegyek, mire ő: „Hé!”
Én meg: „Igen!”
„A koreaiak követnek engem, de ne aggódj!
Csak megvédenek.” Mire én: „Király.”
Innen tudtam, hogy az a tornász kamuzott.
Azt mondta: „Nem versenyezhetek. Mentális gondjaim vannak.”
Gondoltam: „Ez nem így megy.
Nincs elég mentális problémád. Ismerek igazi őrülteket,
és az igazi őrültek versenyeznek.”
Ha elmennél az anyám elmegyógyintézetébe,
azzal, hogy „Patty, indulsz az olimpián”.
„Igen, indulok.”
Beültetnénk a kövér seggét egy tolószékbe,
odatolnánk a matrachoz, hogy „Mi a számod?”
Azt mondaná: „Obama egy muszlim.” Mi meg…
Ő…
Évtizedek óta készült arra, hogy képviselje a hazáját
ezen az eseményen.
Minek sportolni az olimpián,
ha egy rossz nap miatt ki tudsz szállni?
Adjanak érmet az alapján, ki milyen elbaszott!
Fél óráig tartana.
„Téged molesztáltak. Bronz.”
„Téged az apád molesztált. Ezüst.”
„Te molesztáltad az apádat.
Arany.”
Puff Daddynek nehezen telnek az ünnepek.
Így van.
Függetlenül attól, hogy…
De én megértem. Ez jó ok arra, hogy elítéljünk valakit.
Tudjátok? Ő egy démon.
Bassza meg! Börtönbe vele!
De vannak, akiket ok nélkül ítélünk el.
Mi a faszt csinált Lizzo?
Lizzót miért ítélik el?
Ráadásul a saját emberei.
A saját kis dagadt táncosai
akarták elítélni őt.
Ezek a hálátlan disznók ítélték el.
Ő adott életet nekik.
Ő talált rájuk a Chick-fil-A-ben, miközben turmixot iszogattak.
Nem lehetsz kövér háttértáncos. Nincs is ilyen munka.
Nem állhatok Taylor Swift mögé így…
Sokkolóval iktatna ki a kormány,
de ezek a kövér picsák végre kaptak valami munkát.
Hogy hagyhatják ott?
Mennyire lehetett nehéz a koreográfia?
A fele oxigénen él…
Lizzo egy műsorban kereste őket: Lizzo, itt jönnek a nagy lányok.
Ami fenyegetésnek hangzik.
Mintha egy rendőrségi rádión hallanánk.
„Itt jönnek a nagy lányok. Üljetek lóra!
Ne szórakozzatok! Ezek a nagy lányok.
Azonnal üljetek lóra!”
És a műsor előfeltétele,
hogy kórosan elhízott nők legyenek,
akik mindig is háttértáncosok akartak lenni.
De ezt az illuminátusok megtagadták.
És a gravitáció is…
Azzal tart a földön egy nagy picsát,
legyünk őszinték!
És Lizzo kicsit bántalmazta őket. Kicsit elbaszta őket.
Gonosz volt, bunkó.
És akkor mi van?
Ha egy dögös picsa cseszekszik a kövér picsákkal? Nem szép.
De ha Lizzo csinálja?
Zseniális.
A legviccesebb dolog, amit láttam.
Ha kövér picsa vagy, és odaszólsz a táncosaidnak,
egy csapat hájpacninak, és azt mondod:
„Szedjétek össze magatokat, debellák!”
Ők meg csak:
„Mi a fasz?
Baszd meg, te dagadt ribanc, én…”
Beperelték a bíróságon, egy igazi bíróságon.
Nem cukorból készült bíróságon. Nem is csokiból készült bíróságon.
A bíró majd besétál,
Lizzóra és a táncosaira néz, és azt mondja: „Hölgyeim,
nem tudom megkülönböztetni önöket.
Szóval kapnak egy kupont a Dairy Queenbe.
Mert úgyis azt szeretik.
És szeretem magukat.”
Tudjátok?
Ennyit lehet tenni ebben a helyzetben.
Mást nem lehet.
A hírességek közül sokan szednek Ozempicet. Csak ne tagadják le!
Khloé Kardashiannek volt mersze azt mondani: „Van egy edzőm.”
Ribanc, neked új fejed van.
Nem edződ van, hanem halottidéződ, vagy bementél az erdőbe.
Kiástad egy bennszülött gyerek holttestét,
és kiszívtad a lelkét.
Ez varázslat, nem felülések, de semmi baj.
De ne hazudj arról, hogy mi is ez!
Érdekes helyeken lépek fel. Finnországban voltam
nemrég, és a szervező nő odajött, és azt mondta:
„Hé, kérdezhetek valamit?” „Igen.”
„Van iskolai lövöldözős anyaga?”
Azt feleltem: „Igen.”
Mire ő: „Azt nem mondhatja el
ma.” Én meg: „Miért?”
„Most volt egy lövöldözés.”
„Sajnálom, hány gyerek halt meg?”
Mire ő: „Egy.”
Azt válaszoltam: „Baszd meg!
Az Amerikai Egyesült Államokból jöttem, te érzéketlen ribanc.
Egy halott gyerek jó napnak számít.”
Egy halott gyerek miatt nem teszed le a telefont.
Ha odajönne a gyereked, és közölné,
hogy egy gyerek meghalt ma, azt mondanád:
„És hova megy a hajó?”
És a lövöldözős sztorim igazi volt, egy téves riasztás.
Szóval nem kell aggódni.
A barátom 15 éves fia iskolában volt. Üzenetet küldött neki.
„Anya, lövöldözés van, és elbújtam.
És ha bármi történik, szeretném, ha tudnátok, szeretlek titeket.”
Ami szörnyű üzenet, de közben kedves is.
Mert ott van a „szeretlek” a végén.
Én sosem küldtem volna 14 évesen ilyen üzenetet a szüleimnek.
Inkább ezt: „Anya, apa, lövöldözés van, és elbújtam.
És ha bármi történik, legyünk őszinték, nem tettünk bele sok erőfeszítést.
Lövöldöznek ebben az állami iskolában,
ahova ingyen járok.
Mennyi esély volt rá? Elég sok.
De ne kísértsen a temetéseteken,
ha lesz pénzetek rá, lusta szarok!”
„Egyébként ez az üzenet fizetős.
Csatlakoztál a wifire, te idióta?”
Nem semmi ez a Rainey utcai gyilkos.
Csak dobálja az embereket a tóba.
Mit gondol erről, asszonyom?
A férjem közterületis.
Oké. A férje közterületis.
És ő úgy gondolja…
Úgy gondolja…
- Túl sok a részeg ember. - Túl sok a részeg ember.
Nos, igen, tudjuk, hogy túl sok a részeg ember.
Most már azt is tudjuk, hogy a férje a gyilkos.
„Annyi részeg ember van,
hogy a férjem úgy jön haza, hogy tele van a ruhája a vérükkel.
Minden este véresen és fáradtan jön haza.
Tiszta kosz a ruhája. Megkérdezem, a tóban úszott-e.”
Mire ő: „Próbáltam megmenteni egy részeget…
aki fuldoklott, és a nyakamba harapott, miközben mentettem,
és megkarmolt. Őrület.”
Remélem, ez igaz. Kell egy gyilkos.
Kell egy gyilkos.
Főleg Austinban, mert itt túl sok a magabiztos teches futó.
Ez olyan…
Néhányan azt gondolhatják, hogy van benne lehetőség, értitek?
Jó, ha van ilyen.
Bár nem túl szép halál. Egy tó közepén.
Olyan ingatlanokkal körülvéve, amiket sosem vehetsz meg.
Egy utolsó görgetés a Zillow-n.
„Istenem, de gyönyörű ez a kert…”
Texasi vagy? Olyan az inged.
- Itt nőttél fel? - Igen.
- Hány éves vagy? - Huszonhat.
Huszonhat, az szép.
- Melyik városban? - Austin és Fort Worth.
Elvált szülők?
Igen.
Nekem is. Tudod?
„Egy kis Austin, egy kis Fort Worth. És rengeteg könny.”
Bájos hölgy. Együtt vagytok? Aranyosak vagytok együtt.
Aranyos pár. Remélem, működik.
- Mivel foglalkozol? - Teches vagyok.
Oké, és te?
- Fintech. - Fintech.
Undorítóak vagytok.
Akkor már inkább ez a vérfertőző pár…
Ez a nő, aki úgy tesz, mintha repülne,
és ez a kibaszott börtönőr,
aki biztos harcokat szervez a börtönben.
Kit érdekel, hogy rokonok és szexelnek? Nem számít.
Látjátok ezt a két teches szarházit? Embernek tűnnek.
Azt gondolod: „Jaj, elváltak a szüleid. Az enyémek is.
Jó fej lehetsz.”
Aztán azt mondják: „Teches vagyok” meg „Finteches”. Hát basszátok meg!
Ez a rohadék találhatta ki a Venmót.
Régebben még meg lehetett úszni dolgokat.
Most viszont: „Küldd át Venmón!” Te meg…
„Igen, gondolom, megoldható, de…
az se baj, ha soha többé nem találkozunk, és…”
Sok vita van a transz gyerekes ügy miatt. Nagy dolog, mi?
A sok transz gyerek.
Nekem nincsenek transz gyerekeim. Mert gyerekeim se.
Ez matek.
De ha találnék egy gyereket, egy fiút,
és azt mondaná: „Apa, transz vagyok.” „Jó.
Puncit akarsz? Legyen!
De még ma este megkapod!
Nincs mire várni. Puncit akarsz?
Puncival fogsz felébredni. Szállj be a kocsiba!”
És sokat fizetnék a fiam puncijáért.
Jó sok pénzt ráköltenék a fiam puncijára.
Nem Mexikóba vinném
olcsó punciért, ami elfertőződik,
elüszkösödik, vérrög keletkezik,
és agyvérzést kap miatta.
„Mi történt a fiaddal?” „Hosszú történet.”
Drága puncit szereznék neki,
de karácsonykor megmutatnám mindenkinek.
Mondanám: „Gyerünk, vedd elő!
Nézd a punciját, anya! 30 000 dolláromba került.
Szagold meg a punciját! Szagold meg az unokád punciját! 30 rongy.
Ne szégyenlősködj!
A gazdag buzi apád vett neked egy puncit.
Karácsony van, Isten születésnapja, és ő is látni akarja a puncidat.
Mutasd meg a puncidat Istennek!
Mutasd az új puncidat Istennek!”
Ez a vicc nem való mindenkinek.
A múltkor egy adománygyűjtésen mondtam el.
A szervező megkérdezte: „Magának mi baja?”
Mire én: „Mi vagyunk az első olyan generáció,
amelyik nemi szervet vesz a gyerekeinek.
Aztán vissza kell vennünk, mert nem értékelik majd.”
„Hármast kaptál matekból?
Kérem vissza a farkad!
Kérem a farkad, kisasszony!
Nem szórakozunk. A fiókba tesszük
a nővéred/bátyád mellei mellé. Kérem a farkad!
Ha hármast kap a lányom, nem tarthatja meg a farkát.
Add ide a farkad, de rögtön!
Figyelj rám! Az anyád vagyok.”
És pont így fogok kinézni.
„Én vagyok az anyád!”
Jó éjszakát, emberek! Köszönöm.
Köszönöm szépen. Nagyon kedvesek vagytok.
Köszönet Joe Rogannek. Kösz, Austin, szeretünk titeket.
Ne üljetek fel a gépére!
Köszönöm szépen.
Bírom a vérfertőzést.
Köszönöm. Nagy tapsot a vérfertőzésnek!
Öljétek meg odakint a techeseket! Nyírjátok ki őket!
Köszönöm. Jó éjt!
ÍRTA ÉS ELŐADTA: TIM DILLON
A feliratot fordította: Laczkó-Simon Emese