Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NAVA COMEDIEI
Doamnelor și domnilor, Tim Dillon!
TIM DILLON: EU SUNT MAMA TA
Mulțumesc mult. Austin, ce faceți?
Bine? Ne simțim bine?
Asta e bine!
Cui îi pasă?
Îmi place Austin. Are potrivit de mulți oameni fără adăpost.
Los Angeles are prea mulți.
Unele orașe nu au destui.
Austin are proporția perfectă
de oameni fără adăpost.
Austin are destui încât să schimbe traseul unei plimbări matinale.
Nu.
Când eram mic, nu erau toți fără adăpost. Acum, toți sunt.
Nu știu ce s-a întâmplat.
Când eram eu mic, erau vreo doi fără adăpost și erau simpatici.
Erau simpatici.
Știți când cei fără adăpost erau simpatici?
Le aruncai monede. Dansau nițel.
Sau era aia cu porumbelul.
Aia din film, care arăta ca mine.
V-o amintiți?
Dar acum, e ceva cu oamenii fără adăpost…
Cei fără adăpost nu sunt bine.
Sunt mulți…
Lumea se întreabă: „Care e soluția?”
Eu nici nu știu care e problema.
N-am nicio idee ce se întâmplă.
„E o problemă cu costul vieții.”
Poftim?
„Da, dobânzile sunt de vină.”
„Despre ce vorbiți?”
„Da, de la dobândă e.”
„Îi trebuie o slujbă.”
Cum ar funcționa asta?
„Bun venit la Geico!
El e reprezentatul dv. de asigurări.”
Los Angeles are o zonă întreagă
numită Skid Row.
Și toți ați auzit de ea, sunt doar corturi acolo.
Atât. Sunt doar oameni fără adăpost.
Și e util.
Au venit un prieten și soția lui.
Nu mai fuseseră în California. Sunt din Nashville.
Era Halloween. Ea era entuziasmată.
Soția lui întreabă: „Se fac tururi bântuite și distractive?”
I-am zis: „Urcă în mașină!”
Oamenii săreau spre mașină.
Ea zice: „Parcă am putea muri.”
„Sigur am putea muri”, răspund eu.
Consiliul local din LA a renunțat.
Uitați cât au renunțat!
S-au gândit să-ți acorde scutiri de taxe
dacă-ți deschizi casa…
unui om fără adăpost.
Jur, au zis: „Ai o casă.
Despre ce vorbim?
Urăști taxele, nu?”
„Da!”
„Fă cunoștință cu fiul tău!
Are 38 de ani,
adoră fentanilul.
Îmbrățișează-l!
Acum.”
Nu am prieteni în LA. Sunt doar prieten cu RFK și cu soția lui.
De doar atât am nevoie.
Da. Sunt uimitori.
Soția lui, Cheryl, e în Larry David, inamicul public nr. 1.
E tare dulce și optimistă.
El e mai puțin optimist. CIA i-a ucis toată familia.
E cam pesimist, înțelegeți?
I-au ucis pe toți.
Dacă-i împușcau câinele în cap, ziceau: „Păcat că ți s-a înecat!”
Îmi place să ieșim la cină, sunt un cuplu straniu.
Sunt un cuplu simpatic, dar straniu.
Ieșim la cină. Ea zice: „Ador căpșunile!”
Și el zice: „E o bombă în mașină.
Cheryl, nu urca în mașină!
Ți se va topi pielea de pe față, Cheryl!
Vei avea o moarte groaznică.
Ca toți cei pe care i-am cunoscut. Cheryl!”
E o poveste adevărată.
Când Trump l-a nominalizat, eram în Palm Beach.
Am luat prânzul cu el și cu ea
acasă la dr. Oz.
E distractiv. Stăteam acolo
și el zice: „Pune ce-a făcut!
E amuzant.” Și eu…
Iar…
Am zis că nu-i nevoie.
Știți cum e.
„Lăsați…”. Apoi, m-a arătat
pe mine, imitându-l pe el.
La masă.
Să vadă toți.
Au râs toți.
El zicea: „E bine!”
Mi-am zis că e un tip destul de mișto.
E tare să… știți?
O să interzică
Cheesy Gordita Crunch, și va trebui să ies la protest.
Grașii nu știu ce-i așteaptă. Vorbește serios.
E foarte serios în legătură cu…
Le-a pus gând rău tuturor.
O să opriți într-o zi, la 1:00, la Whataburger
„Îmi dați un burger cu bacon dulce și picant?”
„Nu.”
„Dar sandwich cu pui, cu sos de unt și miere?”
„E ora 1:00.”
„Un shake de ciocolată?”
„Mi-au ucis familia.
Mi-au ucis toată familia.”
Îl iubesc.
Nu știu să împac Orientul Mijlociu.
M-am gândit la asta pe drum.
Dar chiar nu știu.
Nu știu, dar trebuie să ai o părere,
indiferent de nivelul de educație.
E treaba ta. Ești american.
Prietenii mă sună din Long Island. „Nu știu ce se întâmplă acolo,
dar uite ce cred eu.”
„Sigur, ești DJ, ce zici să facem?
Ce…
Vinzi droguri în parcarea Applebee.
Ce…
Ce crezi că ar trebui…”
Când s-a întâmplat totul, când Hamas au venit
cu parapanta
peste Israel, a fost ceva oribil, dar nou.
Așa a fost! Am crezut că e The Amazing Race.
Nu știam ce era.
O zi după aceea, eram în Malibu, California,
și era un tip cu parapanta pe plajă.
Zic: „Domnule,
chiar e momentul?
Pare insensibil.”
Chestia e că trebuie să ai
o opinie.
Cred că e bine să ai o opinie falsă.
Te bagi, te încingi, ieși.
Te bagi,
insiști, ieși.
Imediat ce s-a întâmplat, mă tot gândeam.
„Ce nasol!
Oamenii ăștia suferă de mii de ani.”
Cică: „Care dintre ei?”
Petrec mult timp în LA. Problema acolo
e că-s mulți evrei care par musulmani
și musulmani care par evrei.
Sunt multe situații…
Iei prânzul într-un bar cu tipii ăștia,
sunt bruneți, bărboși.
Pot fi orice.
Și toți mănâncă humus.
Asta nu ajută.
Și mai sunt și eu.
Se uită la mine și zic: „E aiurea ce se întâmplă acolo.”
Zic; „Da.
Dar spune-mi de ce.”
„Păi, violența.” „Sigur.
Dar zi mai exact!
Care violență? Sunt de acord cu tine.
Pe cine urâm?
Mă bag. Zi-mi pe cine…
Spune-mi pe cine urâm! O fac eu. Țin cu tine.”
„Să-i ucidem pe toți!” „Care toți?
Eu… Da, ucidem…
Îi ucidem pe toți, de acord.
Sigur, dar care toți?
Tartarul e bun.
Toți.
Îi omorâm într-un singur loc? Sunt împrăștiați? Ar fi un indiciu bun.
Spune-mi…
Dă-mi un indiciu!
Ce fel de combinație de pălărie și eșarfă au?
Ei… Nu știu, ce e?”
S-o trimitem pe Meghan Markle în Gaza, cu șopârla cu care s-a măritat.
Să rezolve ei!
Dacă se vor diplomați, să rezolve ei!
Au plecat dintr-un castel
pentru că era lumea rea.
Ce reacție de mileniali!
Nu se pleacă din castel, tâmpiților!
Cum să pleci…
Oamenii mor ca să intre.
Nu lași… Sunt gay,
nu-mi pasă cât de homofobă e familia regală.
Să fi stat în castelul lor, n-aș fi plecat niciodată.
Nici să deschidă zilnic ușa, să-mi arunce pișat în față.
„- Bună dimineața, poponarule!” „- Bună!”
Ce?
Aș fi călărit.
Ar fi zis: „Ia uite, poponarul!” „Ce e la cină?”
„Vă iubesc, mama și tata!”
Fiecare familie are probleme. Toți.
Au un documentar de trei ore
pe Netflix, despre cât de greu e să trăiască într-un castel.
Trei ore!
Nu una.
Trei.
Vreau să arăt
acel documentar de trei ore
unui puști din Siria rămas fără braț.
Să-i zic: „Vino, amice, să vezi o victimă adevărată!
Și mai și lucrezi diseară. Să nu crezi că scapi de muncă!
Uite ce tristă e când Beyoncé îi trimite mesaje. Uite ce tristă e!
Tu ce ai pățit? Jucai fotbal și ai văzut doar foc?
Da.
Oricum, e foarte tristă aici.
Acum locuiește în Montecito. Asta e lângă ocean.
E fundalul albastru în fața căruia plânge.
Oceanul Pacific. E tristă.”
- Sunteți de mult împreună? - E fratele meu.
E fratele tău mai mic. Bine. Păi…
Sunt mulți excitați pe aici.
Bravo vouă! Vă înțelegeți. Mulți frați nu se plac.
- Noi da. - Suntem prieteni.
Sunteți prieteni. Acum e ciudat.
Nu, e bine.
Mulțumesc că… Probabil a fost ideea lui.
Va merge la ceva ce-ți place.
Va veni la un podcast de-al tău.
Podcasturile femeilor sunt așa de agresive, cu tot cu titluri.
Sunt de genul Hrănește-mă, poponarule!
Un avocado în vulvă. „De ce e atât de nebunesc?”
De ce atât de intens?
Lucrezi?
- Da. - Cu ce te ocupi?
Sunt instructor de zbor.
Ai emoții în avion?
Nu chiar. Nu zbor dacă e vreme rea.
Nu zbori dacă e vreme rea?
Dar vremea se mai strică din senin.
Ai zburat vreodată?
- Lucrezi? Înveți? - Lucrez în biroul șerifului.
Biroul șerifului. Tare!
Huo!
Infractorul e furios.
E foarte furios.
„Huo!
Huo!
E soția mea. O bat dacă vreau.
Huo!”
Guvernul a mințit atât, încât nu poți avea încredere în nimic.
Îmi amintesc când Trump a fost împușcat.
Nimeni nu mai vorbește despre asta. Nimeni nu-și amintește asta.
Aia de la Serviciile Secrete părea vinovată.
Știu că era vinovată pentru că avea aceeași față ca mine
când cineva întreabă dacă mai urmez dieta ketogenică.
Era…
„N-am putut pune lunetistul pe acoperiș, fiindcă era înclinat.”
Uite cât de neînclinat era!
Nici nu s-a rostogolit de pe acoperiș, după ce l-au împușcat și a murit.
Am tras din bong pe acid pe acoperișuri mai înclinate
decât acela.
E o nebunie
să spună așa ceva.
Nu mai poți avea încredere în nimic.
Ar trebui să ne temem de China. E important.
Să fim îngroziți de China. Eu nu-s.
Finul meu e chinez. Are trei ani, e adorabil.
Nu recunoaște suveranitatea Taiwanului.
E politica lui.
Crede într-o singură China. Așa e el.
Îl aduc părinții lui pe la mine. „Arată unu!”
„O singură China.” E drăguț. „Arată unu!”
Ne distrăm cu unchiul. „Arată unu!”
„O singură China, asta e credința ta. O singură China.”
Și, după câteva zile, jur,
au făcut poze cu clasa, la școală.
A fost prima lui poză la școală.
Era fix în mijloc, în primul rând între toți copiii, așa…
I-a sunat educatoarea. S-a întâmplat să fiu la ei.
„Ce drăguț e! De ce face asta?”
Numărul unu la școală?”
Și am luat telefonul. „E naționalist chinez.
Crede în invadarea și ocuparea Taiwanului.
Întreabă-l despre opiniile politice, proasto!
El e viitorul țării. Nu tu.
El e liderul. Nu tu.
Tu lucrezi pentru el.”
De fapt, e filipinez, dar mințim.
E ciudat pentru ce ne certăm în America. Vom interzice TikTok.
Sau nu.
Nu știu.
Nu-mi pasă ce simțiți. De la o vârstă, trebuie să taci.
Am 39 de ani și am prieteni care încă zic…
„Nu pot interzice TikTok!”
Zic: „Auzi, Ralph,
stai jos.
Las-o pe asta!”
„Nu pot interzice aplicația cu copii care dansează!”
„Ralph!
Arată groaznic. Oprește-te, te rog!”
„Eu unde mă mai uit la copii care dansează?”
„Bine, ajunge!”
Dar motivul dat de guvern e uimitor.
„Oprim TikTok, pentru că China vă spionează.”
Zic: „ Bine.
Dar și voi
ne spionați.”
„Da, dar ei fac asta în stil chinezesc.
Noi doar ne prostim.
Ei sunt puși pe treabă, chinezește.
Noi refulăm la muncă. Ei sunt chinezi.
Vezi diferența?”
„Nu chiar, nu, eu…”
Sper că China ne spionează cu TikTok.
Sper că au cheltuit miliarde de dolari să pună aplicația pe telefonul tuturor,
să culeagă toate informațiile.
Cele vitale,
informații importante pe TikTok.
Sper să se uite la toate clipurile TikTok făcute vreodată.
Sper că armata chineză,
sper să fie un general într-o cameră, fără expresie,
uitându-se la toate gospodinele pe Xanax…
La fiecare bătaie de la Waffle House, oameni care se bat
cu frigănele de cartofi.
Să stea acolo, fără expresie.
Suntem singura țară care ucide la micul dejun.
Suntem singura țară în care pui jos un pahar de suc de portocale și zici:
„La naiba, haide!
Te omor acum, în fața fiicei mele care mănâncă pâine în ou.
Te omor!
E ora 10:00.”
Nu spun că TikTok e grozav.
Are probleme.
E o fată pe TikTok care se identifică drept șoim.
Nu mă interesează ce opinii ai, dar nu-i bine.
Dacă unii dintre copiii noștri se cred păsări,
nu ăsta e scopul.
Dar nu ea e de vină, ci părinții ei.
Dacă fiică-ta se crede șoim, nu e vina ei.
E vina ta.
E a ta. Fetei ăsteia nu i s-a zis:
„Vino aici, scumpo!
Vino! Taci dracului din gură!”
N-a împins-o nimeni pe scări.
„Ia și zboară!
Vezi? Nu poți. Ești o mincinoasă și o târfă.
Ai irosit timpul tuturor.
Mergi la veterinar cu brațul rupt și zi-i că ești șoim,
narcisistă ce ești!
Ești narcisistă și mincinoasă, și ne-am săturat de rahaturile tale.
Nu ești șoim! Nu ești nimic!
Înveți comunicare la o școală de arte liberale, pe banii mei!
Sunt alcoolic!
Nu fac față prostiilor tale!
Ești un nimic! Nu zbori, nu pleci nicăieri!
Nu-ți iei singură de mâncare, ești mincinoasă, ai distrus familia asta!”
În schimb, are o familie de albi, care zic: „Iubim șoimii”.
„Iubim păsările”. Nu-ți trebuie așa ceva.
Știți?
Nu mai poți vorbi cu copiii
cum mi se vorbea mie.
Nu merge.
Nu se poate. E bine că sunt preocupați cei mici de sănătatea lor mentală? Da.
Au dreptate. E enervant?
Da.
Îi urâm?
Da.
Toate astea sunt adevărate, dar au dreptate.
Am prieteni ai căror copii le zic:
„Am probleme mentale, trebuie să mă ocup de ele.”
Și prietenii mei zic: „Bravo ție! Sunt aici dacă ai nevoie de mine.”
N-aș fi putut avea discuția asta.
Să mă fi dus la tata, să-i zic că am probleme mentale,
mi-ar fi zis; „Taci dracului!
Tu și mama ta mi-ați distrus viața.
Sunteți grași, iar casa noastră e dezgustătoare.
Întotdeauna e mizerie când ajung acasă.
Merg cu mașina la o slujbă pe care o urăsc,
ca să iau mâncare pentru tine și mă-ta aia grasă.
Revin în cocina asta în fiecare seară.
E dezgustător, mă urăsc și vreau să mă sinucid
și să vă omor pe tine și pe mă-ta.
Ești gras și te urăsc.
Și îmi urăsc viața, și sper să murim cu toții.”
Eu aș fi zis: „Mersi, tată!”
Și el: „Sunt aici, dacă vrei să vorbim.”
„Te iubesc, fiule.” „Și eu! Mulțumesc. Apreciez asta.”
Sunt multe boli mintale în America.
Știți?
Multe. Dacă nu aveți o boală mintală,
faceți rost!
Faceți rost!
Acum, oamenii îți spun ce distruși sunt.
Oamenii se descarcă pe tine.
Oamenii aveau rușine, și ce însemna asta
era că ascundeau lucruri care nu le făceau cinste.
Asta e rușinea.
„N-am vrut să-ți zic ceva care mă pune într-o lumină proastă.”
A funcționat
multă vreme.
Nu mai există așa ceva.
Și o parte din asta
ar trebui să revină.
Acum te oferi să împarți aripile de pui cu cineva, la prânz,
și-ți zice că are tulburare borderline.
Zici: „Luăm cu sos buffalo?
Sau barbecue?
Ce vrei să…”
Prietenul meu crede că are tulburare borderline.
Mi-a spus asta.
„Ce înseamnă asta?”
Zice: „Distrug fiecare relație din viața mea.”
„Deci ești de căcat.
Cum te-au testat pentru așa ceva?”
Și mai sunt bipolarii, care-s cei sexy,
pentru că-s nițel misterioși.
Știți?
Bipolarii sunt mai…
„Sunt o târfă bipolară.
Sau nu sunt.”
Mama a fost din vechea gardă.
Era schizofrenică.
Nu s-a diagnosticat singură pe Linkedin, ca plozii ăștia.
Mama era o psihopată adevărată, și am internat-o.
Psihopații se închid.
Le zici că ieșiți la masă, apoi îi vizitezi o dată pe an.
De unde știu că schizofrenia e reală? Nimeni nu se preface că are așa ceva.
Nimeni nu scapă așa de la muncă.
Nu sună nimeni să zică: „Nu pot să vin…”
„Nu pare să-ți fie bine. Ia-ți liber azi!
Ia-ți liber!”
Știu că anxietatea și depresia sunt rele. Am înțeles. Le-am avut.
Știu că sunt rele. Dar știi că le ai.
Le spui oamenilor: „Sunt deprimat.”
„Nasol”, zic ei.
Dacă te duceai la mama să-i zici:
„Patty, ai schizofrenie.”
Zicea: „Serios?
Pentru că-mi otrăvesc mâncarea?
Pentru că mă urmăresc coreenii?”
Așa zicea ea. Nu știu de ce.
Am venit acasă odată. Eram drogat. Aveam 15 ani.
Intru și zice: „Auzi?”
„Da?” zic eu.
„Mă urmăresc coreenii, dar nu-ți face griji”, zice.
„- Mă protejează.” „- Bine.”
Așa am știut că gimnasta aia de la JO mănâncă rahat.
Când a zis: „Am probleme mentale. Nu pot concura.”
„Nu merge așa”, am zis eu.
„Nu ai destule probleme mentale. Știu nebuni adevărați, și ăia concurează.”
Dacă te duceai la mama la ospiciu,
să-i zici: „Patty, concurezi la JO”,
ar fi zis: „Așa e.”
Și i-am fi pus fundul gras într-un scaun cu rotile
și am fi dus-o pe teren. „La ce participi?”
Ar fi zis: „Obama e musulman.”
Ea…
Se pregătește de zeci de ani să-și reprezinte țara
la acea probă.
La ce mai participi la Jocuri,
dacă te poți retrage când ai o zi proastă?
Să dăm medalii după cât de nasoale ni-s viețile! Durează jumătate de oră.
„Ai fost molestată. Bronz!”
„Te-a molestat tatăl tău. Argint!”
„Ți-ai molestat tatăl.”
„Aur”.
Puff Daddy are un sezon dificil de sărbători.
Chiar așa.
Indiferent cum am… Știți.
Dar înțeleg că e un motiv bun să desființeze pe cineva.
E un demon.
Dă-l naibii! Bagă-l la închisoare!
Unii au fost anulați și n-au făcut nimic rău.
Ce naiba a făcut Lizzo?
De ce au desființat-o pe Lizzo?
A fost desființată de ai ei.
Dansatoarele ei grase
au vrut să-și anuleze mama.
Purcelușele nerecunoscătoare au încercat să-și anuleze mama.
Le-a dat viață.
Le-a găsit pe târfele alea la Chick-fil-A și în benzinării, bând milkshake.
Nu poți fi o dansatoare grasă. Nici măcar nu e o slujbă.
Eu nu pot sta în spatele lui Taylor Swift…
Guvernul m-ar lua cu electroșocuri.
Grasele astea aveau singura lor slujbă posibilă.
Cum să renunți la așa ceva?
Cât de greu să le fi fost dansul?
Jumătate sunt pe oxigen, exact ca…
Lizzo a ținut un concurs ca să le găsească, Lizzo caută fete mari.
Ceea ce pare o amenințare.
Sună a ceva alertă de poliție.
„Vin fetele mari. Urcă-te pe cal!”
„Nu te juca, astea sunt fetele mari!”
„Urcă-te pe cal, acum!”
Și premisa concursului consta în femei cu obezitate morbidă,
care visaseră să fie dansatoare.
Dar nu le-au lăsat Illuminati.
Nici gravitația, hai să…
Conspirația inițială care ține o grasă la pământ.
Să fim sinceri.
Și Lizzo a abuzat de ele. Le-a cam necăjit.
A fost rea, nepoliticoasă.
Și ce?
O târfă sexy care râde de grase? Nu e frumos.
Dar să facă Lizzo asta?
E foarte amuzant.
E cel mai amuzant lucru, pentru mine.
Să fii grasă și să te uiți la dansatoarele tale,
niște plinuțe sexy, și să le zici:
„Adunați-vă, loaze grase!”
Și toate să fie…
„Ce naiba?”
„Du-te dracului, târfă grasă, o să…”
O dau în judecată, de-a binelea.
Nu se judecă pe bomboane.
Nici pe ciocolată.
Judecătorul va intra.
Se va uita la Lizzo și la dansatoarele sale.
Va zice: „Nu vă pot deosebi.
Vă dau câte un cupon la Dairy Queen.
Toate sunteți reginele Dairy Queen.
Și vă iubesc.”
Știți?
Asta e tot ce putem face în situația asta, știi?
Nu poți face altceva.
Multe vedete folosesc Ozempic. Grozav, dar nu mințiți!
Khloé Kardashian a avut tupeul să spună: „Am un antrenor.”
Femeie, ai un cap nou!
N-ai avut antrenor, ai avut un vraci sau te-ai dus în pădure.
Ai dezgropat cadavrul unui copil băștinaș,
i-ai supt sufletul.
E vrăjitorie, n-ai făcut abdomene, e în regulă.
Dar nu minți!
Comedia te duce în locuri interesante. Am fost în Finlanda
și femeia care m-a angajat a venit și mi-a spus:
„- Pot să te întreb ceva?” „- Da.”
„Ai glume cu împușcături la școală?”
Zic: „Da”.
Zice: „Să nu le zici azi.”
„De ce?”
„Am avut un atac la școală.”
„Îmi pare rău, câți copii au murit?”
„Unul.”
Zic: „Du-te dracului!
Sunt din Statele Unite ale Americii, târfă insensibilă!
Un copil mort e o zi bună.”
La un copil mort, nici n-ai lăsa telefonul.
Să fii la telefon și să-ți zică copilul
că a murit un copil împușcat, ai zice:
„Da. Unde merge croaziera?”
Povestea cu atacul de la școală era despre o alarmă falsă.
Deci nu vă supărați.
M-a sunat prietena mea. Fiul ei de 15 ani era la școală.
I-a trimis un mesaj.
„Cineva trage. Mă ascund.
Dacă pățesc ceva,
să știți tu și tata că vă iubesc.”
E un mesaj groaznic, dar dulce.
Având „vă iubesc” la sfârșit.
N-aș fi scris așa ceva alor mei, la 14 ani.
Aș fi zis „Mama și tata, e un trăgător activ, mă ascund.
Dacă pățesc ceva, să fim sinceri, niciunul dintre noi nu s-a străduit.
Trage unul la școala asta de stat
unde m-ați trimis pe gratis.
Care erau șansele? Destul de mari.
Să nu vă bântuie asta la înmormântare, dacă v-o permiteți, leneșilor!
Apropo, mesajele astea sunt verzi.
Ești măcar pe Wi-Fi, nemernicule?”
Uimitor, ucigașul de pe strada Rainey, nu?
Arunca oameni în lac.
Ce părere aveți, doamnă?
Am un soț la Ocolul Silvic.
Ai un soț la Ocolul Silvic.
Părerea lui e că…
Părerea lui.
- Sunt prea mulți bețivi. - Sunt prea mulți bețivi.
Uite care e treaba, știm că sunt prea mulți bețivi.
Acum știm și că soțul tău e ucigașul.
Cică: „Sunt atâția bețivi,
că soțul meu vine acasă mânjit tot de sângele lor.
În fiecare seară, vine acasă însângerat și epuizat.”
„E plin de pământ.” „Ai înotat într-un lac?”
„Încercam să salvez un bețiv…
care se îneca și m-a mușcat de gât când îl salvam
și m-a zgâriat, e o nebunie.”
Sper că e adevărat. Ai nevoie de un criminal.
Mai ales în Austin, sunt prea mulți IT-ști nepăsători, care fac jogging.
Adică…
Câțiva ar trebui să creadă că e o posibilitate, măcar, nu?
E bine să ai așa ceva.
Dar e o moarte grea să te scufunzi în mijlocul lacului.
Înconjurat de proprietăți pe care nu ți le permiți.
O ultimă privire pe Zillow.
„Doamne, ce curte frumoasă…”
Ești din Texas? Ai cămașa.
- Ai crescut aici? - Da.
- Cât timp? - Douăzeci și șase de ani.
26 de ani, bravo ție.
- În ce oraș? - Austin și Fort Worth.
Familie praf?
Da.
Și eu.
„Puțin Austin, puțin Fort Worth.” „Și multe lacrimi.”
E o femeie minunată. Sunteți împreună? Sunteți foarte drăguți.
Sunteți un cuplu drăguț. Sper să vă meargă.
- Cu ce vă ocupați? - Lucrez în IT.
Dar tu?
- IT financiar. - IT financiar.
Sunteți dezgustători.
Prefer acest cuplu incestuos.
Femeia asta care se preface că zboară
și acest ofițer de corecție,
care probabil organizează lupte în pârnaie.
Cui îi pasă dacă fac sex și sunt înrudiți? Nu contează.
Îi vedeți pe jegoșii ăștia de IT-ști? Par oameni.
Vrei să-i placi. „Părinții sunt divorțați, și ai mei.”
„Poate ești de treabă.”
Când colo, „Lucrăm în IT”. „Duceți-vă dracului!”
Nemernicul ăsta o fi inventat Venmo.
Înainte, puteam scăpa. Puteam refuza.
Acum ne zic: „Trimite-mi pe Venmo!”
„Da, bine, cred că vom face asta, dar…
am putea și să nu ne mai vedem.”
Ne certăm des pe tema copiilor transsexuali. Mare problemă, nu?
Toți copiii transsexuali.
Nu-mi pasă, nu am copii transsexuali, pentru că nu am copii.
E matematică.
Dacă aș găsi un copil și l-aș crește, un fiu,
să-mi zică „Sunt transsexual”, i-aș zice „Bine.
Vrei o păsărică? Bine.
Dar ți-o facem diseară!
Te bagi sau nu? Vrei păsărică?
Te scoli cu una! Treci în mașină!”
Și voi da bani grei pe ea,
pe păsărica fiului meu.
N-o să-l duc în Mexic,
să-i iau una ieftină, care se infectează,
să dea în cangrenă, cheaguri,
să i se urce la cap și să facă AVC.
Să mă întrebe lumea ce-a pățit. „E o poveste lungă.”
O să-i iau o păsărică scumpă,
dar o să-l pun să și-o arate de Crăciun.
„Arat-o imediat!”
„Uite ce păsărică, mamă! Face 30.000$, miroase!
Miroase păsărica nepotului tău! Face 30 de mii!”
„Nu fi timid!
Tatăl tău poponar bogat ți-a luat o păsărică.
Și e Crăciunul, e ziua Domnului, și vrea să-ți vadă păsărica.
Arată-ți păsărica lui Dumnezeu chiar acum!
Arată-i lui Dumnezeu noua păsărică!”
Nu toți vor gusta gluma asta.
Am zis-o la o strângere de fonduri.
Angajatoarea mi-a zis: „Ce te-a apucat?”
Zic: „Vom fi prima generație de oameni care cumpără organe genitale copiilor.
Și va trebui să le luăm înapoi, pentru că nu le apreciază.”
„Ai luat patru la matematică?
Dă-mi scula!
Dă-mi scula ta, domnișoară!
Vezi că nu mă joc! O pun în sertar,
lângă țâțele surorii-fratelui tău. Dă-mi scula!
Nicio fiică de-a mea nu ia patru și rămâne cu sculă!
Dă-mi scula imediat!
Ascultă-mă, sunt mama ta!”
Și să arăt exact așa.
„Sunt mama ta!”
Noapte bună! Mulțumesc!
Mulțumesc mult! Sunteți foarte simpatici.
Mulțumesc lui Joe Rogan! Mulțumim, Austin, vă iubim!
Nu te urca în avion cu ea!
Mulțumesc mult!
Îmi place incestul.
Mulțumesc mult! Aplauze pentru incest!
Dacă vedeți IT-ști pe afară, omorâți-i!
Mulțumesc! Noapte bună!
SCRIS ȘI INTERPRETAT DE TIM DILLON
Subtitrarea: Elena Irimia