Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
ATLANTERHAVET
Forventet ankomst til vraget er om cirka ti minutter.
Modtaget. Så er det nu.
Survey, vi er på vej.
Juliet, Survey. Når I er glade, er jeg glad.
Af sted.
Et afsides sted midt i Atlanterhavet.
Næsten 650 km fra Newfoundland.
Klar til at dykke.
Her indledes en forbløffende ekspedition.
Modtaget. Klar til at dykke. Pumperne er klar.
Kurs 180.
-Destinationen? -Vrag på sonar.
Historiens mest berømte vragsted.
Nuværende dybde: 3.810 meter. På bunden.
I over 100 år har Titanics skæbne været en global besættelse.
Forskere har fundet vragdele fra S.S. Titanic.
Historien er så fængslende, at folk sætter livet på spil
og bruger millioner på at få et glimt af vraget.
Nu ser vi Titanic på en helt ny måde.
De utrolige nye billeder af Titanic, som I aldrig har set.
Største undervandsscanning nogensinde. Det er utroligt at se.
Over 700.000 scannede billeder, 16 terabyte data
og næsten to års bearbejdning
har produceret en digital kopi af skibet i fuld skala.
En virtuel tvilling af Titanic.
Hold da op. Sådan har jeg aldrig set det før.
Så detaljeret en kopi…
-Kan I se tallene? -Det er utroligt i fuld skala.
…at det giver ny indsigt i katastrofen.
I den skala ser skibet ud til at være blevet ramt af et gigantisk missil.
Det afslører nye beviser om de sidste minutter om bord.
De prøvede at søsætte en sidste redningsbåd.
Da det forlod Southampton i foråret 1912,
var det verdens mest luksuriøse dampskib.
På sin jomfrurejse var det uovertruffet og kunne ikke synke.
Det hed selvfølgelig Titanic.
Den 10. april 1912
begyndte jomfrurejsen fra Southampton til New York.
Hun blev anset for at være sin tids største og mest luksuriøse skib.
Det var oceandamperens guldalder.
To firmaer, White Star Line og Cunard,
konkurrerede om at være førende på Atlanterhavsruten.
Cunards skibe var som regel hurtigere,
men White Star havde fordelen, når det kom til luksus.
Det enorme Titanic var deres helt store stolthed.
Om bord var aristokrater og forretningsmagnater,
men også udvandrere, som ville skabe et nyt liv i Amerika.
Efter kun syv dage
burde Titanic triumferende sejle ind i New York med fuld damp.
Verdenspressen ventede på at tage imod hende.
I stedet endte hun på Atlanterhavets bund,
og næsten 1.500 mennesker omkom.
100 år senere diskuteres mange detaljer om forliset.
Titanic afslører ikke sine hemmeligheder,
og i 70 år vidste ingen, hvor det var.
Men i 1985 fandt Bob Ballard vraget.
I dag fejrer franskmændene og amerikanerne, at de fandt Titanic.
Ballard fandt det største af alle skibsvrag,
og forskerne krævede at studere vraget.
Men fire kilometer nede er det atmosfæriske tryk
næsten 400 gange højere end ved havoverfladen.
Forholdene gjorde det svært at se mere end fragmenter af skibet.
Vi leder stadig efter agterstavnen. Vi kan ikke finde den.
Mange ekspeditioner har været ved vraget de sidste 40 år.
Men der er bælgmørkt dernede,
så det er ikke muligt at se hele skibet.
At se det har været som at lyse med en lommelygte i mørket.
Indtil nu.
Dybden er 805 meter. Kurs 300.
Efter en 2,5 timer lang nedstigning til havbunden
går de to ubemandede ubåde Romeo og Juliet i gang.
Romeo tager højopløste billeder af skibet og havbunden.
Laserlinjen bliver stærkere og mere defineret.
Modtaget. Går til næste position.
Med lasere, der registrerer millioner af målinger,
filmer Juliet hver en tomme af vraget.
Ja, det ser godt ud. Du er vist tæt på nu.
Jeg forventer at se
det mest præcise billede af vragstedet nogensinde.
Er du klar, Tom?
Ekspert Parks Stephenson har dykket ved Titanic flere gange.
Vi begynder at pumpe nu.
Han håber, at scanningen kan svare på spørgsmål, der stadig omgiver vraget.
Lugen er sikret.
Jeg er fascineret af mysterier.
Folk troede, at skibet ikke kunne synke.
Hvordan endte hun på havbunden?
Lige ved vraget.
Hvad skete der den nat?
Jeg ser ofte vraget
som det sidste overlevende vidne til katastrofen.
Måden, hun blev revet i stykker på, og måden, delene af hende er bøjet
eller revet i stykker, fortæller en historie.
Det er vigtigt,
at vi lytter til, hvad vraget har at fortælle.
Optagelserne fra Romeo-ubåden giver hurtigt glimt af historien.
Øjebliksbilleder af menneskers liv blandt vragdelene.
Hundredvis af vinflasker.
En kjole.
Et dukkehoved.
Alt er en skarp påmindelse.
Titanic er ikke bare et fascinerende objekt.
Hun er en kirkegård.
En, som scanningen lader os studere på respektfuld afstand.
Efter tre uger til søs og scanning døgnet rundt
er ekspeditionsholdets arbejde færdigt.
-Stik mig klør fem. -Ja.
Opgaven er udført. Vi sejler hjem.
Men det tager over et år at stykke den enorme mængde data sammen.
Det ser lovende ud.
At have et værktøj, der er en virtuel tvilling til Titanic,
ville være stort.
Mens de venter på den digitale tvilling,
har Parks samlet et hold, der hjælper med at undersøge den.
Det giver os en fornemmelse af skibet som helhed.
Kaptajn Chris Hearn skal studere tvillingen fra en sømands synspunkt.
For en, der har krydset Atlanten, er det vigtigste skibsbesætningen.
Hvad oplevede de, da skibet sank?
Hvad kan man gøre ved hele vragstedet?
Vi kan genskabe den nat.
Metallurg dr. Jennifer Hooper har studeret små fragmenter af vraget.
At gå fra at undersøge materiale i et laboratorium til at føle,
at jeg er på havbunden og ser på vraget,
er noget, jeg aldrig troede, jeg skulle opleve.
Forhåbentlig får vi svar på de spørgsmål, jeg har haft i årtier.
Efter næsten to års bearbejdning
er over 700.000 scanningsbilleder omhyggeligt sat sammen.
På en enorm scene skal enorme LED-paneler
projicere billedet af tvillingen i naturlig størrelse
og føre efterforskerne ansigt til ansigt med Titanics ødelagte vrag.
Se lige der.
Jeg er i skibssimuleringsbranchen og har aldrig set mage.
Jeg har været der i en ubåd, men kunne kun se lidt gennem koøjet.
Det er kæmpestort.
Når man er i en ubåd, kan man kun se få meter frem.
Med den digitale tvilling kan man se hele vraget.
Nu har jeg bedre overblik over Titanic end nogensinde før.
Vi er på 3.700 meters dybde på havets bund
og kigger på Titanic.
At studere det under mikroskop forbereder ikke en på det her.
Da jeg så Titanics vragsted i fuld størrelse,
forstod jeg, hvor lille jeg er i forhold til alt det, jeg ser.
Jeg kunne virkelig opleve følelsen af ødelæggelse.
Det var her, hun gik i to dele.
Den digitale tvilling gør, at holdet kan udforske selve skibet
og ødelæggelsen forårsaget af kollisionen, der sænkede hende.
Jeg var ikke forberedt på de skader, scanningen viste os.
De er katastrofale i deres omfang.
Det gjorde stort indtryk på mig.
Vi vidste, at skibet lå i to dele,
men vraget er så stort,
at ingen har set det hele på en gang før nu.
Agterstavnen er 500 meter fra boven.
Det er ikke noget, man normalt ser.
Der er meget farligt under den udstående agterstavn.
Det er ikke ofte, man prøver at komme ind med en ubåd.
Tvillingen lader eksperterne studere utilgængelige dele af skibet.
Her er en styrbords skrue.
De ser detaljer, der næsten er umulige at se
på en bemandet tur til stedet.
Kan I se tallene der?
401 er Titanics skrognummer.
-Det er i perfekt stand. -Den bedste.
Fra de mindste detaljer til det kolossale omfang
giver scanningen et helt nyt perspektiv af Titanic.
Eksperterne har kun set en smule af, hvad tvillingen kan fortælle.
Jeg glæder mig til at se, hvordan resten ser ud.
Vi har vragstedet til rådighed og kan se, hvad der skete med skibet.
Mulighederne er uendelige.
Katastrofen den 14. april 1912 indtræffer
en kold stjerneklar nat fire dage inde i Titanics jomfrurejse.
Telegrafist Jack Phillips får at vide, at der er pakis og isbjerge forude.
På første klasse var kaptajn Smith sammen med Bruce Ismay,
formand for White Star Line.
Oppe på broen holder førstestyrmand Murdoch vagt.
Klokken 23.39 ringede klokken tre gange.
Det advarer om en forhindring forude.
Førstestyrmand Murdoch sætter maskintelegrafen på "stop".
Det giver signal til at standse motoren.
Han vil dreje Titanic mod styrbord i håb om at redde skibet.
Sekunder senere rammer Titanic isbjerget.
Mange om bord mærkede intet.
Frederick Fleet, som slog alarm fra udkigsposten,
sagde, at det føltes, som om de kom tæt forbi.
Men kollisionen sænkede et skib, som man troede, ikke kunne synke.
Eksperterne håber, at tvillingen kan vise os hvordan.
BOVEN
Det spændende ved scanningen er,
at vi faktisk kan se en synlig isskade for første gang.
Se heroppe på koøjet.
Koøjet blev knust af isen.
Passager på første klasse, Margaret Swift,
så isen komme gennem koøjet.
Det viser, at isbjerget var mindst ni meter over vandlinjen.
Så scanningen viser os, hvor stort isbjerget var.
Det giver oplysninger, som hjælper os med at forstå kollisionen bedre.
Det er spændende nye beviser om isbjergkollisionen,
men Titanics dødsstød lader til at være skjult.
Da hun sank, ramte boven bunden med stor kraft,
så næsten halvdelen blev begravet i mudder.
Tvillingen giver eksperterne et helt nyt perspektiv.
Jeg har aldrig set det afbildet. Slet ikke i den skala.
Sikke en anderledes udsigt.
Man kan se, hvor meget af boven der er begravet i havbunden.
Kan I forestille jer kraften, der drev så meget af skibet ned i havbunden?
Isbjergskaderne burde være her, men det er der ikke.
Vi kan ikke se dem, fordi de er under havbunden.
Der er mindst seks-syv meter under mudderbunden.
Selvom beviserne for kollisionen lader til at være skjult af havbunden,
mener eksperterne, at tvillingen stadig kan give svar.
For at afkode sporene vender man sig mod Titanics fødested.
Det tog over to år at bygge Titanic på dette sted.
Harland & Wolff i Nordirland
på Belfasts Loughs bredder.
Et firma, der stadig er førende inden for skibsbyggeri i dag.
Det blev bygget i denne dok og udformet af dygtige folk.
Titanic var sin tids mest teknologisk avancerede skib.
Tegningerne viser, at det var inddelt i 16 vandtætte rum.
De skulle fange oversvømmelsesvand på et lille område.
Titanic kunne holde sig flydende, selvom fire af dem blev oversvømmet.
Det cementerede hendes ry som skibet, der ikke kunne synke.
TITANIC SYNKER 1.500 OMKOMMER
Efter tragedien skulle Harland & Wolffs marinearkitekt Edward Wilding
forklare, hvordan skibets sikkerhedssystem blev overbelastet.
Han antog, at mere end fire sektioner måtte være blevet skadet af isbjerget,
og at vægten af vandet trak skibet ned under overfladen.
Wilding beregnede isbjergets kraft
og konkluderede, at der var opstået flere huller langs skroget
på cirka en kvadratmeter.
Wilding baserede konklusionen på vidneudsagn fra overlevende
og sin egen detaljerede viden om skibets udformning.
Selv efter vraget blev fundet, var det umuligt at afprøve hans teori.
Beviserne lå begravet i mudderet.
Men nu…
…har efterforskningen samlet eksperter fra hele verden
for at afprøve Wildings konklusioner.
På University College i London møder marinarkitekt Jeom-Kee Paik…
…specialisterne dr. Simon Benson og dr. Stephen Payne,
som har designet krydstogtskibet Queen Mary II.
Det er første gang, en computersimulation
kan afprøve Wildings hypotese.
Baseret på Titanics tegninger og den anslåede hastighed på 22 knob
bruger de topmoderne teknologi til at simulere kollisionen.
Nu sker det.
Vi kan se skibet, da det drejer mod styrbord og passerer.
Interessant. Vi kan se isen knække af.
Vi ved fra simuleringerne,
at Titanics kontakt med isbjerget varede 6,3 sekunder.
6,3 sekunder. Kun et øjeblik.
Men det, der kunne have været en skramme, blev i stedet en katastrofe.
Simulationen kan nu afsløre skadens omfang for første gang.
Nu bliver det interessant, for her ser vi simulationens virkelige kraft.
Her er sammenstødet.
Der spredes hurtigt en tynd linje af skader.
Vi kan se revnerne opstå.
Wilding forudså, at hullernes overflade ville være en kvadratmeter.
Ifølge simulationen handler det snarere om 18.
Wildings vurdering er utrolig.
Tallene er forskellige, men Wilding havde ret.
Skaderne var minimale i forhold til skibets størrelse.
Men de var ikke begrænsede til et område.
Her er skaderne.
Vi ser en simulation af skaderne fra isbjerget for første gang.
Den digitale tvilling giver dem det præcise kollisionsmønster.
Skaderne opstod foran og strakte sig over sektionerne
hele vejen til kedelrum seks.
Derfra videre ind i kedelrum fem.
Der er en lille skade i kedelrum fem
og en anden meget lille sektion med skader i forstavnen.
-Hvor lille? -På størrelse med to stykker papir.
Det er seks sektioner i styrbord.
Skibet var kun bygget til at kunne klare oversvømmelse af fire sektioner.
Så det var små marginaler i den ene eller anden ende, der sænkede skibet.
-Så to små huller? -Det viser simulationen.
Områderne, der gjorde forskellen, er bittesmå.
Små huller på begge sider af de fire svært beskadigede sektioner.
Uden dem var Titanic måske ikke sunket.
Vi forestiller os, at et stort hul sænkede så stort et skib.
I virkeligheden var det en lille mængde skader over et stort område
og brøkdele af et sekund, der sænkede skibet.
Det ironiske er, at da de drejede for at undgå isbjerget,
forårsagede det et område med skader, der var langt nok til
at oversvømme for mange sektioner, og det sænkede skibet.
Ironien stopper ikke der.
Under efterforskningen sagde Wilding, som kendte Titanic bedst,
at han mente, at hvis besætningen ikke havde forsøgt at undgå isbjerget,
men i stedet var sejlet ind i det, så ville hun have holdt sig flydende.
Simuleringen skal nu afprøve den teori.
-Det her er aldrig gjort før. -Nej. Lad os se, hvordan det går.
Se, hvordan dækket knuses.
Al energien fra Titanic går ind i sammenstødet.
Kan vi få et nærbillede?
Vi kan se udvidelseszonen.
-Alt det stål, der knuses ind i isen. -Forestil jer lyden af det.
Wilding forudså, at Titanic ville overleve sådan.
Lad os se på tegningen. Hvor langt strækker det sig?
Vi har mistet bovtanken og lasttankene.
-Helt frem til broen. -Så mister vi kun fire sektioner.
-Hun ville have holdt sig flydende. -Det ville hun.
Baseret på simulationen ville skibet ikke være sunket.
Ja.
Sammenstødssimuleringen giver os et glimt af en anden slutning.
Den giver os dog ikke sømandens perspektiv.
Tænk på mandskabet.
Man styrer ikke lige ind i et isbjerg.
Det tror jeg ikke, nogen ville gøre. Mandskabet havde køjer foran.
Hvis Murdoch havde besluttet at ramme isbjerget med boven,
ville han nok have dræbt alle i de forreste rum.
Men officerernes manøvre for at undgå isbjerget
beseglede faktisk Titanics skæbne.
Skibet tog vand ind.
Over 2.000 menneskers liv stod på spil.
Beslutningerne truffet af Titanics besætning
blev mere og mere afgørende for hvert minut.
Inden for 20 minutter efter kollisionen er der flere rapporter
om oversvømmelse i skibets kedelrum.
Fyrbøder Fred Barrett så, hvad der skete.
Han arbejdede i kedelrum seks.
Da han vidnede i efterforskningen, sagde han: "Klokken ringede."
Han råbte: "Luk alle døre."
Så kom der en stor mængde vand ind gennem skibets side.
Han løb væk fra sektionen, da de vandtætte skotter lukkede.
Manden, der holdt kedlerne i gang, var maskinmester Joseph Bell.
Han havde ansvaret for 200 mænd, der drev Titanic døgnet rundt.
Kedelrummene dækkede halvdelen af skibets længde.
40 minutter efter kollisionen var nummer seks allerede væk.
Nummer fem havde et lille hul på størrelse med et stykke papir.
Titanic tog hurtigt vand ind.
Wilding vurderede, at 16.000 ton var kommet ind i skibet.
De beskadigede sektioner blev fyldt.
Skibet hældede fremad, og vandet fossede fra en sektion til den næste.
Pludselig…
…fossede vandet ind i kedelrum fem.
Bell sagde: "Åh gud, vi er fortabt."
Bell og hans mænd blev tvunget ind i kedelrum to.
Det eneste, der stadig kunne forsyne skibet med strøm.
En time og 40 minutter efter sammenstødet
sendte Bell sine folk op på dækket for at redde sig selv.
Hans 35 teknikere blev hos ham under dæk.
I sidste ende havde de en minimumstyrke i kedelrum to,
som bestod af maskinfolk. Alle andre er sendt væk.
Det stod klart for Bell, at Titanic var dødsdømt.
Nu måtte han gå fra at redde skibet til at redde liv.
De var midt ude på Atlanterhavet, og det var bælgmørkt.
Uden strøm ville de være i totalt mørke.
Det ville gøre det svært for folk at gå op på dækket til redningsbådene.
Hvis Titanics radiorum sank,
kunne skibene i nærheden ikke alarmeres om overlevende.
Uden strøm var chancen for overlevelse lille.
Maskinmestrenes mod er en historie, der har levet videre i over 100 år.
Nu lader den digitale tvilling eksperterne undersøge stedet,
hvor Bell og hans mænd kæmpede, og hvor skibet blev flået i stykker.
KEDELRUM TO
Vi er i kedelrum to.
Det er det sidste sted, hvor de holdt kedlerne i gang.
Det er resterne af Titanics hjerte.
Dampen, der genereres i kedlerne,
giver skibet kraft og lys.
Folk hernede kunne ikke se, hvad der skete udenfor.
Forholdene må have været forfærdelige.
Brutal varme fra dampen.
Lederskabsprøver kommer ofte under de værste omstændigheder.
Jeg tænker på Bells indsats den aften.
Han ville gøre alt, hvad han kunne
for at give andre en chance for at overleve.
Den digitale tvilling viser ikke kun stedet for Bells sidste kamp,
men giver også nye beviser på, hvordan han holdt strømmen i gang,
da skibet begyndte at synke.
BOVEN
700 meter væk på den anden side af vraget har de fundet et spor.
Vi nærmer os bagbords side af agterstavnen.
Der er hovedmasten, som er styrtet sammen og ligger over kanten.
Lad os rotere det hele og se på det.
Jeg synes, at dampventilen er interessant.
Den landede på vraget, efter agterstavnen lagde sig.
Ventilen er åben lige nu.
Hvilken forskel gør det?
Det var en ventil, der ledte dampen
fra kedelrummene til nødgeneratorerne.
De gav skibet liv. Lyset, varmen, pumperne.
Titanics nødgenerator var 12 meter højere oppe end hovedgeneratoren
og var længere om at blive oversvømmet.
Den var forbundet til kedelrum to gennem et nødrør,
og ventilen skulle åbnes manuelt.
Dampventilen er åben.
Damp strømmede ind i nødgeneratorerne,
og da de holdt den åben, reddede de hundredvis af liv.
Overlevende sagde, at i over to timer efter at have ramt isbjerget
var skibets lys stadig tændt.
Det beviser, at de overlevende, der så lys til det sidste, havde ret.
Nemlig.
Denne dampventil er frosset fast i sin sidste position.
Som svar på Bells ordre.
Den holdt strømmen tændt og håbet i live.
Mens Bell og hans mænd kæmpede videre, bredte panikken sig over dem.
I redningsbådene kæmpede besætningen for at holde orden,
og officererne måtte træffe beslutninger om liv og død.
Frem til klokken 23.39
havde passagererne nydt en rolig aften i luksuriøse omgivelser
og glædede sig til at ankomme til New York.
Men to timer efter Titanic ramte isbjerget,
gik det hurtigt ned ad bakke for alle om bord.
Vandet oversvømmede gangene, og passagererne løb op på dækket.
Ifølge loven skulle oceandampere kun have 16 redningsbåde,
I en nødsituation transporterede de folk til redningsskibe.
Titanic havde kun plads til halvdelen af dem om bord.
Ordren var at få kvinder og børn om bord på bådene.
I kaosset søsættes de fleste redningsbåde uden at være fulde.
Uroen blev hurtigt til panik.
På båddækket var der både heltemod og hjertesorg.
Ida Strauss nægtede at tage en båd, hvis hendes mand ikke tog med.
Hun sagde: "Vi har levet sammen, og vi vil dø sammen."
Rhoda Abbott, der rejste med sine to teenagesønner,
nåede frem til en redningsbåd.
Da hun indså, at drengene var for gamle til en redningsbåd,
trådte hun et skridt tilbage og blev hos børnene.
Den 17-årige passager på første klasse Jack Thayer så,
hvem der steg op i redningsbåden, da Rhoda Abbott gik tilbage.
Han fortalte:
"Der var uroligheder ved de to sidste styrbordsbåde.
En stor gruppe mænd prøvede at nå frem til redningsbådene.
Der var ingen kvinder, så vidt jeg kunne se.
Jeg så Ismay, der havde hjulpet med den sidste båd, mase sig om bord.
Det var hver mand for sig selv."
Bruce Ismay var formand for White Star Line.
Han overlevede, men hans ry kom sig aldrig.
Da passagererne blev desperate, kunne besætningen ikke styre dem.
Michel Navratil sagde:
"Man havde ikke en chance, da der blev begået grusomheder for at overleve."
TITANIC-KATASTROFEN STORT TAB AF MENNESKELIV
Da Titanics forlis skabte overskrifter verden over,
hungrede pressen efter helte og skurke.
Men omkring de mest kaotiske øjeblikke i hele tragedien
opstår der hurtigt modstridende versioner af begivenhederne.
Førstestyrmand William Murdoch, stod for redningsbådene til styrbord.
Han forsøgte at sænke dem ned, mens vandet fossede op mod dem.
Som avisrapporterne viser,
blev han anklaget for at have skudt sig selv og forladt sin post.
"Han blev set tage noget skinnende metal op af lommen
sætte det mod tindingen og trykke på aftrækkeren."
Nyheden skabte overskrifter.
FØRSTESTYRMAND BEGIK SELVMORD
Murdoch blev fremstillet som en kujon, og hans ry blev ødelagt.
Men selv dengang blev hans handlinger betvivlet.
Andenstyrmand Lightoller overlevede og bestred anklagen om selvmord.
Han sagde, at Murdoch blev skyllet over bord og døde som en helt.
Parks mener, at tvillingen kan give spor om Murdochs sidste øjeblikke.
Her er den første redningsbådsstation. Forreste david.
-Det var Murdochs station, ikke? -Jo.
Man kan se, at daviden er i oprejst eller tilbagetrukket position.
Davider er kraner, der bruges til at hejse redningsbåde ned i vandet,
før de trækkes tilbage for at søsætte den næste.
Denne david peger opad,
så besætningen prøver at gøre en redningsbåd klar.
For at redde så mange som muligt
lod Murdoch mænd tage med kvinder og børn i redningsbådene.
Murdoch havde set vandet stige og vidste, tiden var ved at løbe ud.
Han kæmpede mod det stigende vand for at søsætte endnu en båd.
Det stemmer med, hvad andenstyrmand Lightoller så,
da han stod på dækhuset.
Klokken 2.15, få minutter før skibet sank,
så Lightoller Murdoch prøve at søsætte en sidste båd.
Pludselig sank Titanic, og redningsbåden blev skyllet over bord.
Mens overlevende klatrede op på den, blev Murdoch skyllet væk.
Historikere har anfægtet det,
men denne david fortæller tavst,
at Lightollers version af hændelserne stemmer.
At den er oppe, var præcis, hvad Lightoller beskrev.
Historien var ikke god mod Murdoch.
Vi finder aldrig ud af, hvordan han døde,
men det tyder på, at beskyldningerne om fejhed og om at forlade skibet
måske ikke er sande.
Det viser, at han kæmpede for
at redde så mange liv som muligt til det sidste.
De prøvede at søsætte en sidste redningsbåd.
Han forsømte aldrig sin pligt.
For overlevende som Lightoller var kaosset ved redningsbådene
noget af det mest pinefulde ved hele katastrofen.
Men for alle, der stadig var om bord, var det værste endnu ikke sket.
To timer efter Titanic ramte isbjerget…
…var skibet delvist under vand,
men takket være Bell og hans folk havde hun stadig strøm.
I Titanics radiorum var Jack Phillips og Harold Bride
stadig i gang med at sende nødsignaler ud.
Vi synker med boven først.
Får kvinderne i redningsbåde.
Kom så hurtigt som muligt.
Lidt efter klokken 2.00
sagde kaptajn Smith, at mændene havde gjort deres pligt
og fritog dem fra deres poster.
Bride var klar til afgang, men Phillips arbejdede videre.
Bride overlevede og huskede kollegaen Jack Phillips' uselviske opførsel.
"Han var en meget modig mand. Jeg kom til at elske ham den aften.
Det var ærefrygtindgydende at se ham blive ved sit arbejde,
mens alle andre løb rundt."
Ramte isbjerg.
"Jeg glemmer aldrig Phillips' arbejde i de sidste 15 forfærdelige minutter."
Kom og hjælp os.
Synker hurtigt.
Men kort efter klokken 2.00…
…stoppede beskederne brat.
Titanic var på vej ned.
Efter forliset blev det fastslået, at skibet langsomt sank i havet.
Men mange overlevende bestred det.
De vidnede om, at Titanic gik i stykker, før hun sank.
Det blev bekræftet, da vraget blev opdaget i 1985.
Tvillingen viser med mageløs detaljerigdom, hvor delene endte.
500 meter fra hinanden på havbunden.
Præcis hvordan skibet blev delt i to,
har Parks undersøgt i årtier.
Der er mange mysterier om Titanic-katastrofen.
Det, jeg har fokuseret på
i min karriere som Titanic-forsker, er det, at det knækkede.
Jeg tror, vi har beviserne, der vil besvare spørgsmålene her.
Skibet er for beskadiget til at afsløre, hvad der skete,
men Parks mener, at scanningen kan give svar.
Ikke ved at studere vraget, men havbunden omkring det.
Der er et helt område af stålskrot, som I skal kigge på.
Vi flyver væk.
Vent lidt. Det er agterstavnen. Vi kigger nedad.
Vi får Guds perspektiv på vragdelene.
På et område på 40 kvadratkilometer
ligger utallige stykker fra Titanic spredt på havbunden.
Blandt dem er vigtige dele, som Parks mener, kan være spor.
Man kan se, hvor enormt det er.
Det virker kaotisk, men der er et mønster.
Vi kan finde de beviser, vi søger for at rekonstruere det, at det knækkede.
Tvillingen lader eksperterne studere Titanics fragmenter
mere detaljeret end nogensinde.
Hvis de kan samle det forvredne metalpuslespil,
kan eksperterne måske finde ud af, hvordan Titanic gik i stykker,
og hvad det betød for alle om bord.
Da Titanic knækkede klokken 2.17 den 15. april,
var der næsten 1.500 mennesker om bord på skibet.
Folk i redningsbådene så skrækslagne til.
Jack Thayer, en 17-årig passager på første klasse,
skrev i sine erindringer, hvad han så.
"Pludselig så hele skibet ud til at revne.
Agterstavnen steg langsomt op i luften.
Vi så folk om bord klamre sig fast som sværmende bier
blot for at falde i grupper, i par eller alene,
da skibets agterende steg op mod himlen."
"Lidt efter lidt vendte hun dækket væk fra os
som for at skjule det forfærdelige syn."
Baseret på historiske beretninger
har mange antaget, at skibet knækkede midt over.
Men efterforskningen viser, at sandheden kan være mere kompleks.
For at se hvad der skete, udnytter eksperterne scanningens detaljer til
at finkæmme vragdelene.
De identificerer splintrede dele af skroget.
De sætter dem omhyggeligt sammen igen.
Se, hvor stort området er.
Vi ser på skibets side,
og vi ser dele af skroget, der blev fundet blandt vragresterne.
De er kæmpestore.
Vi taler om 30 meter eller mere af siden af skibet.
Jeg har studeret nitterne på den øverste del,
og hvordan den del sad på skibet.
Så du har en personlig forbindelse til den del.
Det er fantastisk.
Jeg er målløs. Vragdelene er enorme.
Ved at samle skroget viser den digitale tvilling
at i stedet for at knække pænt over, blev en stor del af skibet ødelagt.
Skaden var enorm og katastrofal.
Belastningen steg med spændingen på oversiden
og krumningen af skibets bund.
Langsomt opstod der en dominoeffekt.
Belastningen spredte sig fra del til del som en kædereaktion.
Næsten hele skibets styrke var i skroget.
Da det gav efter, blev det udsatte interiør udslettet.
Jeg troede, skibet knækkede i to, men det gjorde det ikke.
Det ser ud, som om skibet er blevet ramt af et gigantisk missil.
Så ødelæggende var det.
20 procent af skibet blev ødelagt på få sekunder.
Så mange mistede livet.
Titanic gik i stykker flere steder.
Det var et kataklysmisk øjeblik.
20-24 meter gik i stykker på samme tid med mennesker i skibet.
Det er ufatteligt.
Da Titanic knækkede over,
blev alles skæbne forseglet i den del af skibet.
Tvillingen giver et glimt af de sidste øjeblikke for alle om bord.
Deriblandt to af USA's rigeste mænd.
Da Titanic sank, døde 80 procent af mændene.
Nogle mænd overlevede,
men de edwardianske idealer om stoicisme og ridderlighed gjorde,
at de fleste mænd blev på skibet.
BROR TIL EN FRA DETROIT, DER VAR OM BORD PÅ TITANIC
Alfred Rush var 17 år og havde fået sine første lange bukser aftenen før.
Han nægtede at gå i redningsbåden og sagde: "Jeg bliver hos mændene."
En anden historie handler om multimillionær Benjamin Guggenheim.
Steward James Etches sagde:
"Jeg gav Guggenheim en redningsvest, og han gav mig en besked.
"Hvis der sker mig noget, så sig til min kone, at jeg har gjort min pligt.
Vi har klædt os pænt på og er klar til at gå under som gentlemen."
En anden steward hørte ham sige: "Ingen kvinde skal efterlades,
fordi Ben Guggenheim var en kujon."
Han eskorterede sin elskerinde og hendes tjener til redningsbådene
og gik så til kahytterne på første klasse.
Billedet af Guggenheim, der modigt ventede på havvandet, er romantisk.
Men hvis han blev i sin kahyt, ville hans død ikke have været fredfyldt.
Den digitale tvilling viser den voldsomhed,
som alle i den del af skibet oplevede i deres sidste øjeblikke.
KAHYTTER PÅ FØRSTE KLASSE
Guggenheims suite lå i epicentret, hvor skibet gik i stykker.
Tæt på Guggenheims værelse boede en anden af USA's rigeste mænd.
J.J. Astor.
Titanic havde over 300 kahytter på første klasse.
Astor betalte over 30.000 dollar i nutidens penge
for et par luksussuiter.
Det, der er tilbage af dem, viser tvillingen.
De blev sprængt i stykker, da skibet sank.
Astors lig blev fundet en uge efter forliset.
Det lader til at have været vigtigt dengang,
at aristokrater som J.J. Astor og Benjamin Guggenheim
døde en nobel og fredfyldt død.
Men på Titanic var det lige meget, hvad ens status var.
Alle led samme skæbne.
Den nat i 1912 diskriminerede døden ikke mod nogen.
18 meter under Astors suite
havde Joseph Bell og maskinmestrene passet ilden, da skibet sank.
Synligt lige ved skibets brud er resterne af kedelrum to.
Den kedel har en skygge i den øvre kvadrant.
Den er konkav indad, og det tyder på en implosion.
Det betyder, at kedlerne må være blevet brugt,
da skibet knækkede over, og boven begyndte at synke.
De blev tilbage.
De forberedte sig på opgaven som professionelle med én pligt.
Pligten var at give folk en chance oppe på øverste dæk.
For mig er det et stærkt sted.
Alle 35 maskinmestre gik ned med skibet.
Vi står lige der, hvor deres liv endte.
Denne scanning
giver os mulighed for at mindes dem
for deres mod og pligtopfyldenhed.
Bells lig blev aldrig fundet.
To timer og 40 minutter efter kollisionen med isbjerget
lå 700 mennesker sammenkrøbet i redningsbåde.
Resten kæmpede for livet i det iskolde vand eller var døde.
Men over 100 år senere
kan scanningen kaste lys over de liv, der gik tabt på havbunden.
Da skibet gik i stykker, forsvandt boven hurtigt,
men agterstavnen holdt sig flydende i nogle minutter.
Deroppe på agterdækket var purser Frank Prentice,
som så præcis, hvad der skete.
Han huskede, at Titanic pludselig steg
og hørte alt, der ikke var sikret, styrte gennem skibet.
Så begyndte hun at synke.
Frank Prentice klatrede over rækværket og faldt 30 meter ned i vandet.
Boven sank først og spredte sit indhold hele vejen ned.
Den ramte mudderet med så stor kraft, at den knækker.
Agterstavnen fulgte efter i en flad spiral.
Hendes fragt og møbler ligger spredt på havbunden.
Tusindvis af genstande ligger begravet i mudderet.
Nogle bliver nu set for første gang i over 100 år.
Da jeg så vragresterne,
tænkte jeg på at samle skibet igen og alle materialerne.
Men en del af mig forstår,
at der er personlige ejendele.
Der er krus, kufferter, læderting og menneskers ting,
der måske holder meget længere end metallet.
Resterne har allerede afsløret en del om skibet.
De kan dog også give et unikt indblik i livet om bord.
En rigt udsmykket bænk 220 meter fra agterstavnen
prydede engang et af de øverste dæk.
127 meter væk ligger midten af et glastag,
der engang dækkede en af skibets mest majestætiske trapper.
Billederne fra scanningen er blevet gransket i månedsvis.
Med forsikringsanmeldelser prøver man at identificere ejeren.
En af kufferterne passer med Charlotte Cardezas fra første klasse.
Hun overlevede.
Hun var kendt for sine Louis Vuitton-tasker
og sin omfattende skosamling.
Charlotte Cardezas stuepige var imponeret af sin arbejdsgivers mod.
Hun forholdt sig helt rolig trods faren.
Disse sko og operabrillerne
kan have tilhørt teaterejer Henry B. Harris, som omkom.
Noget af det mest interessante ligger 150 meter fra agterstavnen.
En armring af en stødtand ved siden af en hajtand.
Hajtanden er en lykkeamulet, som sad på dette lommeur
med et våbenskjold fra Advance Australia.
Vi sporede det til en skotsk forretningsmand.
Oberst John Weir. Efter hans død blev en familiehemmelighed afsløret.
Hans skotske kone fik sig en slem overraskelse.
Han havde en australsk familie, der også gjorde krav på boet.
De bemærkelsesværdige fund gør det øde vragsted mere menneskeligt.
Der er dog utallige genstande på havbunden, hvis ejere er ukendte.
Et par herresko på promenadedækket
markerer det sidste hvilested for en passager på tredje klasse,
hvis jordiske rester for længst er væk.
Dette udsmykkede dukkehoved,
der kan have tilhørt et af de 60 børn, der ikke overlevede.
For Titanic-forsker Parks Stephenson
gør den digitale tvilling, at man kan studere stedet
uden at forstyrre eller skade vraget yderligere.
Hver gang jeg tror, jeg har set alt, jeg behøver at se, ser jeg noget nyt.
Den digitale tvilling har åbnet for en helt ny tankeproces.
Jeg kan slet ikke se, hvor det fører mig hen.
Det er det mest betydningsfulde, der er sket,
siden vraget blev fundet i 1985.
Se rusten over hele skibet.
Det er jo et biprodukt af bakterier.
Det er faktisk rustangreb på havbunden.
Det er bakterier, der æder jern og producerer rust.
Det æder langsomt vraget. Det æder skibet.
Skibet vil blive nedbrudt og falde fra hinanden af sig selv.
Det er et unikt sted. Det har sit eget økosystem nu.
Det lever og ånder og ændrer sig konstant.
Titanic vil ikke eksistere for evigt,
men den digitale tvilling har nu frosset beviserne fast i tiden.
Det gør, at forskningen kan fortsætte, efter vraget er nedbrudt.
Den har allerede givet utrolig indsigt i, hvad der skete med skibet,
og hvad der blev gjort om bord.
Takket være tvillingen kan jagten på svar fortsætte.
Tekster af: Lars Steen Olsen