Downloaded from YTS.LT
Official YIFY movies site: YTS.LT
TOM SEGURA PÅ SCEN IKVÄLL
Milwaukee, ge en stor applåd för Tom Segura!
Tack så mycket.
Tack. Ni är helt otroliga.
Jag älskar er också. Ni är så väluppfostrade.
Det är inte alltid så.
Det bråkades på första raden under föreställningen förra veckan.
Man märker när det bråkas på första raden.
I vanliga fall försöker vi gå emellan.
Men han som startade bråket var så gammal.
När vakterna kom fram till honom var det jag som sa: "Vänta."
Och: "Låt honom fortsätta.
Det är förmodligen hans sista slagsmål."
Det var det nog också. Han slog en annan kille.
Men man hörde gubbstön...
Samtidigt som han...
Han som blev slagen brydde sig inte ens.
"Det känns inte."
Allt eftersom tog krafterna slut för den äldre mannen.
Han tappade gnistan, liksom.
Vakterna ledde ut honom. Jag tittade åt hans håll och tänkte:
"Jaha, det var en kvinna."
Det var bara håret.
När kvinnor kommer upp i en viss ålder vill de inte bli knullade längre, och...
...då ryker håret först.
Och vi andra tänker: "Henne ska man låta vara."
Vaginan drar ihop sig, håret ryker...
"Hon är inte tillgänglig."
Må hon vila i frid.
Jag...
Jag har precis varit i Italien, som jag älskar.
Ja, det är underbart där.
Min mobil vet att jag älskar Italien. Mobilerna vet allt om oss.
Minns ni för typ tio år sen när man sa:
"Visst vore det sjukt om mobilen avlyssnade oss?"
Men nu vet vi: "Ja, den spelar in allt."
Den registrerar allt jag skriver och tänker.
Om man inte är en av dem som tror:
"Jo, jag hade ett samtal
om en kroatisk brödkorg från 1700-talet.
Sen öppnade jag mejlen och såg: 'Söker du en kroatisk brödkorg?'
Är inte det ett sjukt sammanträffande?"
Jag pratar om Italien hela tiden, och det märks i mina sociala medier.
Jag ser italienska landskap, recept och kvinnofötter.
Och jag gillar allt.
I varje landskapsbild från Italien
syns alltid en kille som åker vespa.
De svischar omkring på sina skotrar
och dagdrömmer om marinarasås eller nåt i den stilen.
Varje gång jag ser en kille köra en vespa tänker jag för mig själv:
"Vad bögigt."
Men när man väl är på plats tänker man: "Det är väl ingen som skulle få veta det?"
Så jag hyrde en vespa.
Det var det bästa jag har varit med om.
Inte ens att mina barn föddes slår det.
Jag tog varje chans att köra den. "Pumpan är slut. Jag åker och köper mer."
Jag började måla upp en bild för mig själv.
"Det är som en Harley. Det är samma sak.
Det är min hoj."
En dag senare: "Jag ska köpa en egen så fort jag är tillbaka."
Jag kollade på nätet.
"Ska jag ta en blå? Med korg? Klart som fan."
När jag var hemma i USA igen tog det mig några ögonblick att inse:
"Inte en jävla chans.
Jag kommer att bli ihjälslagen vid stoppljuset om jag kör en sån här."
Det gick upp för mig att vespor är mc-världens pickleball.
De är det.
Ja.
De är bara ett substitut för den äkta varan.
Erkänn att du suger på tennis, din jävla loser.
Ingen vill höra hur bra du är på en låtsassport.
"Det är så socialt.
Alla kan spela." Det är därför du gör det. Du är mesig.
Jag gjorde en riktigt kul sak nyligen. Jag fick flyga med Blue Angels.
Jag vet inte om ni vet vad det är.
Jaha, oj.
Oj!
För er som inte vet det är det flottans flyguppvisningsskvadron.
Deras uppvisningar är helt otroliga.
Det handlar om stridspiloter
som flyger tillsammans med en halvmeters mellanrum
och utför otroliga akrobatiska manövrer.
Uppvisningen var fantastisk.
Efteråt träffade jag arrangören och nämnde i förbifarten:
- "Jag hade gärna åkt med." - "Det kan du få göra."
"Va, är det sant?"
"Om du kommer till Pensacola i Florida."
"Usch...
Okej."
Jag åkte dit och träffade en pilot.
Han såg ut som att han designats i ett labb
och att AI skitit ut honom.
Han var ofattbart vacker. Jag tänker på honom varje dag.
Det sista jag tänker på innan jag somnar är hans käklinje.
Sen sover jag.
Jag går fram. "Hej. Tom."
Han säger: "Jag är sjuan."
Om du säger så, daddy.
Om du är en sjua, vad är då en tia?
Sjuan säger: "Det kommer att hända grejer där uppe.
Så ät inte så mycket. Du kräks bara upp det."
"Jaha, oj... Vad händer om jag kräks?"
Han svarar: "Du ska få en liten påse att kräkas i."
"Tack.
Och om jag skiter på mig?"
"Det händer aldrig."
"Du känner inte mig."
Vi var uppe i trekvart.
Vi flög rakt uppåt, gjorde rolls och kom upp i 1,2 Mach.
Vi utsattes för 7,5 g-krafter.
Jag har aldrig varit med om nåt lika spännande förut.
Efteråt insåg jag en sak.
Jag insåg att vi är det enda landet i världen
där man ser stridsflygplan
och vet att nåt coolt kommer att hända.
Det gör vi bara här.
Eller hur? Alltså...
Vi skickar det här gänget till Daytona 500
och låter dem kicka igång eventet,
bara för att alla idioter ska kunna säga: "Titta där!
Det är jävligt coolt."
"Här, ja.
Men om man befinner sig i Hindukush-provinsen i Afghanistan
och ser sju F-22:or,
tänker man inte: "Just det, loppet är idag."
Nej, man låter så här...
Det är det sista ljudet man gör innan man hör...
Och sen är morsans by borta.
Okej, men... USA!
Ja, men visst. Varför inte?
Jag varken kräktes eller sket på mig,
men för en månad sen råkade jag göra det i Houston.
Så här gick det till.
Om man ska lista de bästa platserna att göra det på,
varför man nu ens skulle göra det, hamnar toaletten högst upp.
Där var jag, vid pissoaren på en offentlig toalett.
Jag njöt av en härlig drill på eftermiddagen.
En sån som pågår i typ 90 sekunder.
Man låter tankarna vandra. De flödar fritt.
"Är fåglar riktiga eller drönare?
Hur stora rattar hade Aretha Franklin?"
Har ni tänkt på det? Alla pratar om Dolly Partons.
Men har ni sett Aretha Franklins rattar?
Ammade hon sälungar med dem? Det är helt sjukt.
Hon hade blivit en bra servitris. Snacka om stora pattar.
Så...
Jag står och kissar.
Och det är skönt. Min fru kritiserar mig för det.
"Du gillar verkligen dina kroppsfunktioner."
"Låt en människa leva."
Visst, jag gillar att kissa. Men jag gillar att nysa ännu mer.
Den som inte gillar att nysa ohämmat ute i det fria...
...är för fan kommunist.
Det är så skönt.
Det är ingen i närheten och man...
"Vad fan hände?
Prata inte med mig."
Att komma är bäst. Jag säger inte emot det.
Så vi har orgasm, nysning, skön drill, skita akut.
Jag älskar att sträcka ut mig i sängen på morgonen.
Man somnar om igen på en gång. Det är som fentanyl. Jag gillar det.
Jag gillar att sitta i soffan på en söndag och nypa mig så där skönt i pungen.
"Är det här gratis? Otroligt.
Jag önskar att det var Sjuan som gjorde det."
Jag vet att många kvinnor är avundsjuka, men var inte det.
Jag har sett hur mycket det finns att dra i där. Ni kan också...
Ryck lite där nere och se vad som händer.
Bli inte osäkra över det.
Ni gör alltid så mot varandra. Vi bryr oss inte.
Vi hade försökt ta oss in även om ni hade tänder där.
Damer, jag vill att ni ska gå härifrån och känna att ni har fina fittor.
Ja. Okej.
Ja. Applådera.
Jag står alltså och kissar.
Medan jag gör det känner jag ett tryck där bak.
Artig som jag är gör jag det väluppfostrade. Jag...
...tittar runt och ser att jag är själv.
"Kusten är klar", tänker jag.
"Pressa lite lätt."
Och det gör jag.
Men det hörs inget.
Ingenting.
Men nåt har rört på sig.
Jag måste ta en titt.
Vet ni hur man gör det? Jo, genom att dra ner byxorna hela vägen.
Som ett litet barn.
Jag ser ut som Nalle Puh med bara en t-shirt på mig.
"Hej.
Hej, hej."
Snoppen hänger ut. "Hej."
Jag tittar på boxershortsen: "Japp, de måste slängas."
Sen torkar jag mig och går ut.
Jag berättar vad som har hänt för mina vänner.
"Jag vill inte höra." "Jag har redan börjat berätta."
"Sluta då." "Nej, du vet ju redan vad som har hänt."
Då gick ett ljus upp för mig. Jag förstod vad som hade hänt.
Jag hade inte råkat skita på mig. Jag sket helt enkelt på mig.
Ja.
Alltså...
Visst finns det en skillnad?
Att råka skita på sig är samma sak som en fis med extramaterial.
Men jag sket med byxorna på.
Det är samma sak som att jag står här och säger:
"Jag måste skita nu." Och sen bara fortsatte att prata på.
Det skadade mitt självförtroende, men jag har fanimej fått tillbaka det nu.
Tack.
Jag ska säga er en sak. Det här är min sjätte komedispecial.
Jag är väldigt tacksam för att jag får den här möjligheten.
Ja.
Jag säger det ofta, och det är sant, att jag aldrig såg det här framför mig.
Det var aldrig tanken när jag började i nöjesbranschen.
Jag trodde att jag hade nått toppen av min karriär för många år sen,
när jag blev global ambassadör för Subway.
Och... det är på riktigt.
Jag blev faktiskt det, men det tog tio provspelningar.
När de ringde och sa att jag fick jobbet,
tänkte jag samma sak som många av er nog gör nu.
"Men Jared, då?"
Jared, deras tidigare ambassadör, gjorde mycket reklam på den tiden.
När jag fick beskedet undrade jag förstås: "Ska jag ersätta Jared?"
Svaret jag fick var: "Absolut inte."
För er som inte vet det, vägde han drygt 220 kilo förut.
Han brukade gå till sin närmaste Subway,
beställa ubåtsmackor med kalkon och ta långpromenader.
Och på några år gick han ner mer än 130 kilo.
Så Subway startade en reklamkampanj som blev en sån stor succé
att han utsågs till deras ambassadör permanent.
Problemet var bara...
De kunde bara använda Jared i reklamen för nyttiga mackor.
Så de behövde nån...
...som såg ut att kunna skita stående.
Där kom jag in i bilden.
Så jag sa: "Jared ska prata om era mackor med kalkonkött och grönsaker.
- Men vad ska jag säga?" - "Glöm inte vår köttbullsmacka."
Jag ställde upp på det, och min nästa fråga var mer relevant.
"Jared spelar sig själv. Men spelar jag komiker i reklamen?"
De svarade: "Nej. Jared spelar sig själv.
Du ska spela hans hopplösa bror
som är jävligt stökig och äter som en gris."
Jag ställde upp på det.
- "Jag är en rollfigur." - "Ja, precis."
- "Perfekt. Vad heter jag?" - "Jerome."
"Det är ett namn för svarta."
Jag glömmer aldrig när marknadschefen såg mig i ögonen och sa:
"Vem som helst kan heta Jerome."
"Ja, och vem som helst kan heta Tanner. Visst är det ett namn för vita?"
"Vi ska vidarebefordra dina synpunkter till styrelsen."
Två veckor senare är jag i New York och provar kläder
inför reklaminspelningen.
Då kommer han in i rummet och säger: "Alla höll med dig om namnet."
Och jag säger:
"Nä, är det sant?
Vad är det nya namnet? Jeff? Jason?"
Och han säger: "Jermaine."
"Det är mycket svartare.
Ska jag ha grillz i reklamen?"
- "Det är redan bestämt." - "Okej."
Och vi spelade faktiskt in ett helt gäng reklamfilmer.
Efter ett uppehåll
skulle vi spela in ytterligare sex stycken till en enorm kampanj.
Men marknadschefen sa upp sig, och den nya stoppade filmerna.
De ringde mig: "De kommer aldrig att visas.
Du får inte kontraktet."
Jag deppade ihop totalt.
"Jag gick precis miste om min stora chans.
Jag kommer aldrig att få en sån här chans igen."
Jag såg bara mörker. Men sen...
Tio år gick.
En dag slog jag på tv:n och såg att Jared...
...var med i ett inslag. Det var inte en Subway-reklam.
Det var på kvällsnyheterna.
Och inslaget handlade om att Jared hade dömts till 19 års fängelse
för barnpornografibrott.
Jag föll på knä. "Tack, gode Gud. Förlåt för att jag har tvivlat på dig.
Jag gör aldrig om det."
Om kampanjen skulle ha sänts hade man under tio års tid
sett oss i reklamsammanhang och vid våra offentliga framträdanden.
Samma dag som den fruktansvärda nyheten om honom nådde allmänheten,
skulle ni ha sett mig på gatan och ropat:
"Hörru, Jermaine!"
- "Va? Jag heter Tom." - "Håll käften, din svarta idiot."
Ni skulle säga: "Du visste! Klart som fan att du visste!"
"Jag visste ingenting. Vad ska jag säga? Eat fresh. Förlåt..."
Tur att det löste sig. Det här är roligare.
Tack för att ni är här.
Ja.
Jag har hans nummer kvar, om det var nån som undrade.
Jag försökte skicka en länk en gång...
...till vuxenporr.
För att han inte skulle uppskatta det, men...
Visste ni att i Guantánamobukten på Kuba,
i militärfängelset där några av världens farligaste män sitter,
men också andra... som inte har gjort nåt...
Visste ni...? Kolla upp det.
Visste ni...
...att vakterna där har fått särskild träning?
Jag vet det, jag har varit där.
Jag åkte till Guantánamobukten för att uppträda för oss.
För militären. De sa inte: "De här låg bakom 11 september.
Du kan väl säga nåt roligt?"
Det hade varit helt sjukt om de sa: "Få Khalid Sheikh Mohammed att skratta."
"Vad i helvete?"
Och om han hade sagt: "Ha, ha, ha. Han är rolig."
Man köper inte en direktbiljett dit.
Nej, man flyger till Florida och blir upphämtad med militärflyg.
Man tas emot av officerare, och de är formella typer.
"Vi ser fram emot föreställningen. Vi har ordnat en bostad åt dig."
"Tack så mycket."
Efter det fick jag träffa några soldater som var rätt annorlunda.
Det första de sa till mig var: "Vill du se nåt helt sjukt?"
"Ja, självklart."
Så vi sätter oss i en jeep och kör upp på en kulle.
- "Du får egentligen inte vara här." - "Det var ju ni som körde hit mig."
"Du har en poäng."
De pekar mot en vit byggnad.
"Det är högsäkerhetsavdelningen, den man ser på nyheterna."
Sen säger de en fascinerande sak,
att vakterna där har fått särskild träning.
Jag antar att de menar Navy SEAL-soldater.
"Nej, de har fått utbildning i hur de ska uppföra sig."
"Vad menar du?"
"Fångarna visar ofta sitt missnöje
genom att kasta avföring och urin i ansiktet på vakterna."
Men vakterna får inte ge igen.
De får bara säga två saker till fången om det skulle ske.
Det ena är: "Är du hungrig?"
Eller: "Är du törstig?"
Inget annat. Och om vakten...
Det är konstigt när man tänker på det.
Om man ger igen riskerar man att ställas inför krigsrätt.
Det betyder att man kan få fängelse för att man hämnades mot en person
som har kastat skit och kiss i ansiktet på en.
Det är som att vara pappa till en sexåring. Min son...
Det var en förstklassig övergång, men jag är också komiker.
Visst.
Jag har två söner. De är odrägliga båda två, men...
När jag kom hem för några veckor sen sa sexåringen: "Hej.
Lyft upp mig."
- "På riktigt?" - "Håll om mig."
Han hade inte velat det på ett år.
- "Ska jag hålla om dig?" - "Ja, lyft upp mig."
Så jag lyfter upp honom.
Jag säger till min son: "Vill du att pappa ska hålla om dig?"
"Ja, det känns bra."
"Jag gillar det också."
En liten stund senare
känner jag hur nåt varmt börjar sprida sig
i mellangärdet.
"Kissar du på mig?"
"Ja."
Jag hade lust att slå honom.
Jag ville slå honom på riktigt. Så...
Så hårt att tänderna slogs ut, men jag gjorde inte det.
Jag släppte honom.
"Är du hungrig?
Är du törstig?
Var det därför?"
Han är helt galen.
Han avskyr sitt namn.
Det började för några år sen, och jag blev ganska orolig.
Så jag gjorde som man ska och frågade andra föräldrar:
"Det är bara en fas. Han går igenom en fas.
Många barn gillar inte sina namn, men det går över."
"En fas, säger du? Den har pågått i tre år nu.
Det är inte en fas, det är snarare en utstakad väg.
Så långt har det gått."
Vi gav honom namnet Julian. Han har alltid kallats för det.
Han brukade svara på det tilltalet, för det är ju för fan hans namn.
Han brukade också svara på smeknamn.
Julian, Juju, Jujito och Julian.
Och han svarade.
Men för cirka tre år sen sa jag: "Du, Julian."
Och då sa han: "Kalla mig inte för det. Jag vill bara dö när jag hör det namnet."
"Oj, okej."
Så nu pratar han bara med oss
om vi kallar honom för hans egenvalda namn, som är...
Håll i er nu.
"Mästaren."
Finns det ett obehagligare namn för ett litet barn?
"Hej, mästaren."
Är vi med i The Shining? Det känns så. Eller som Jordan Peeles kommande film.
Den om en unge som vuxit upp i skogen och som kommer in till stan
för att följa Mästaren.
"Okej", tänker man.
Ni förstår, va?
Jag kommer alltså hem och frågar: "Är Mästaren här?"
Han svarar: "Ja." Och jag säger: "Min herre."
Och folk har mage att fråga mig: "Är du orolig?"
Klart som fan att jag är.
Charles Manson hade samma smeknamn. Så ja, jag är orolig.
Han hade rollen tillfälligt.
Hans storebror gillar matte och tv-spel. Han är en intressant kille.
När han pratar låter det som att han gurglar halsen med butan.
Jag förstår inte vad som pågår.
Han är nio år och låter så här: "Tjena."
"Ja, hej.
Hur är livet som gruvarbetare?"
Han är också knäpp.
Om jag frågar om han vill gå ut,
kliver han in i vardagsrummet iklädd regnstövlar,
vita kallingar och skidglasögon.
"Har du tagit svamp?
Det är bara i prideparaden man kan gå klädd så där, och...
Du får gärna vara gay, men paraden är inte idag. Klä på dig."
Vi tog de två blivande America's Most Wanted-stjärnorna...
Bröderna Menendez är ingenting jämfört med bröderna Segura.
Vi tog med sociopaterna till min syster i Florida förra thanksgivingen.
På den dagen gjorde vi som familjerna där nere brukar göra.
Vi tog en trevlig promenad tillsammans, en promenad som ledde till en damm.
Och vid dammen matade familjerna ankor med bröd.
Det såg ut som en målning.
När vi närmade oss minns jag att jag tänkte:
"Jag undrar hur mina pojkar kommer att förstöra det här."
Vi går fram och en kille får syn på mig.
- "Hej! Vill ni ha lite bröd?" - "Ja tack."
Sen vänder jag mig till den jävla Mästaren.
"Du, Mästaren.
- Bröd?" - "Ge mig det."
Han kastar det så hårt han kan. Så jag vänder mig till hans bror.
- "Varsågod." - "Jag vill inte ha."
- "Va?" - "Jag behöver inte det där."
"Glad thanksgiving."
Sen går han fram till dammen och lyfter upp en anka i nacken.
Och han håller upp den som om han vore Djingis khan.
Och ankan...
Jag tittar på Mästaren, och han...
- "Vad gör du?" - "Vi kan tillaga den."
"Nej, nej.
Vi har mat för idag."
- "Får jag behålla den?" - "Verkligen inte."
"Du är så tråkig."
Jag säger: "Släpp den." Och han suckar.
Jag vänder mig om och ser de andra föräldrarnas reaktioner.
Så jag säger: "Han är ett fosterbarn. De är så här.
Vi försöker uppfostra honom för er skull.
Ja, alltså...
Ni vet...
Vi hämtade honom i Ukraina. Det har inte varit lätt."
Han är blond, de köpte det.
Det är en kul turné. Vi har varit på många roliga platser.
Man lär sig nya saker när man reser.
För några veckor sen var vi i Augusta i Georgia.
Det är deras Coke Zero av städer, och...
Augusta är faktiskt rätt berömt.
Augusta National ligger där.
Det är golfklubben där världens kanske mest kända golftävling spelas,
med det passande namnet The Masters.
Det är ett märkligt namnval för att vara djupa södern.
Det uttalades kanske annorlunda förr i tiden.
Min mästare.
Så...
Jag valde inte namnet.
Klubben byggdes 1933 av, vad jag kallar för, premium-vita.
De vitaste vita.
Så vita att de sjöng vita sånger medan de svingade bakåt.
Jag är vit
Utan rytm och känsla, det var mer ett statement.
Klubben är ökänd för sitt exkluderande förflutna.
De gillar inte "andra".
Vi tillbringade hela dagen där, och jag kollade upp stället.
"När fick de sin första svarta medlem?"
Ni ska få en ledtråd. Det är senare än ni tror.
Är ni beredda?
Det var 1990.
De väntade.
"Det kanske blir som förr i tiden igen. Man vill inte förhasta sig.
Man tar inte på sig regnjackan bara för att det duggar."
Sen kollade jag upp när de fick sin första kvinnliga medlem.
Det var 2012.
Så pass mycket förstör kvinnor det roliga för män.
Hänger ni med? De gick till vårt lands största rasister.
Snubbar som har hatat svarta hela sina liv.
Och när de fick frågan:
"Vilka umgås ni helst med?
Svarta... eller kvinnor?"
Och de svarade: "Svarta, alla dagar i veckan.
Vi lär oss deras handslag. Jag skiter i vilket.
Bara jag slipper höra en bruds pladder under söndagsrundan.
Kom, Jermaine. Jag ska visa hur man gör.
Här har du en tee.
Ska ni dansa så där efter varje hål?"
"Jag fick en birdie."
Gillar...
Gillar ni dokumentärer? Tittar ni på dokumentärer? För jag...
Jag gör det.
Jag älskar att lära mig ytlig kunskap.
Utan att behöva läsa.
Jag har sett så många att jag har tappat räkningen.
De kan vara lärorika, men ibland är de bara underhållande.
Det roligaste jag har sett i år är Netflix dokumentärserie Untold.
Det är en sportserie, och jag tänker i synnerhet på ett avsnitt.
Avsnittet om Johnny Manziel. Och...
Om nån här inte vet vem han är,
ska jag nu ta mig tid att berätta det.
Johnny Manziel vann Heismantrofén som redshirt freshman. Det är unikt.
Det är ett pris inom collegefootball som tilldelas landets bästa spelare.
Som redshirt freshman
var han borta från plugget i 18 månader och dominerade sporten.
Men i dokumentären får man veta att han var hög och full mest hela tiden.
Han var rätt väck.
Det roligaste är att de intervjuar hans tidigare tränare i Texas, som säger:
"Han brukade komma redlös till träningen.
Vi sa till honom: 'Johnny, sabba inte det här nu.'
Och han gjorde inte det. Han var helt otrolig." Vänta, va?
Han spelade tv-sända matcher som sågs av miljoner varje lördag,
och han var alltid full, hög eller bakfull.
Och tränarna ropade: "Johnny!"
Han sa: "Kolla här, sex touchdowns."
Och de sa: "Det var som fan!
Ge honom mer droger. Det fungerar."
Och han vann Heisman.
Nästa år kommer han tillbaka och provar nåt nytt.
Han strör lite stoft på skiten.
Och han utvecklas. Han spelar riktigt bra. Trofén blir nästan hans två år i rad.
Sen börjar han spela professionellt i NFL. "Du måste skärpa dig", säger de.
Han svarar: "Jag vill inte spela längre." Och där slutar historien.
För mig är hans historia mer än så.
Jag brukar använda historien om honom som ett mått på om jag har utvecklats.
Jag brukade döma honom, precis som många andra.
De ser en sumpad chans.
Men med åren har jag fått ett annat perspektiv på det.
Jag har insett hur stor pressen var på honom.
Många vuxna människor skulle inte palla för trycket.
Och definitivt inte en student. Berömmelsen, pengarna...
Nu gör jag en sak för att jag kan det. Jag sätter mig in i nån annans situation.
Jag har varit student, men jag dominerade inte collegefootballen.
Jag gick i skolan och jobbade med att montera kundvagnar på deltid.
Kundvagnar tillverkades där. Ni ska få höra hur coolt det var.
Jag kom till jobbet på en måndag och sa till min chef:
- "Jag tror att jag slutar på fredag." - "Jo, det gör många."
Okej.
På fredagen säger han: "Du är klar. Men du, det är många här som gillar dig.
Vi går till baren på andra sidan gatan och skålar för din framtid."
"Jag är minderårig, men visst."
Så vi gick dit. Kollegorna hakade på.
De var så schyssta. Jag fick kort och presenter.
En av dem gav mig en flaska Jack Daniels.
Den var definitivt menad som avskedspresent.
- "Ta med dig den här." - "Nej, jag dricker den här och nu."
"Det får du inte", säger bartendern. Och jag svarar: "Jag gör det ändå."
Hur skulle jag kunna håna Johnny?
Jag klarar inte ens av en gratis spritflaska.
Jag ska säga er en sak, om ni inte dricker whisky.
Om man dricker några klunkar direkt ur flaskan tycker hjärnan:
"Det är för många lampor tända här inne."
Man tänker: "Jag vill göra dumma saker."
Själv tog jag folks växelpengar från bardisken.
"De där är mina, dra åt helvete."
"Lugna ner dig", fick jag höra. "Lugna ner dig själv."
Det slutade med att jag gick hem med en kvinna som såg mindre bra ut.
Det låter elakt, men jag är bara ärlig. Det är därför vi är här.
Tack och lov för minnesluckan.
Vissa här har aldrig fått en minneslucka. Grattis till er sunda livsstil.
Vi andra vet hur fruktansvärt det är.
När jag vaknade morgonen därpå tittade jag ut genom fönstret
och såg en trädgård jag inte kände igen.
Jag tänkte: "Var är jag? Och vad är det här?"
Jag vänder mig om och ser en grotesk människa.
Jag flämtade rakt i hennes ansikte.
Jag var så här nära.
Men hon var van vid det. "Ja, jag vet.
Du är inte den första som gör det."
Hon såg ut som Bill Belichick. Den tidigare... tränaren för Patriots.
Föreställ er honom som brunett och med axellångt hår.
Samma ansikte och kropp.
"Ta på dig huvan. Jag vill inte se."
Jag kände mig oerhört skamsen när jag gick därifrån.
Jag hade precis börjat på college och läste en grundkurs i psykologi.
Vi hade pratat om skam. Vet ni vad de lär en om skam?
Att skam frodas i det dolda.
Om man skäms över en sak ska man berätta det för minst en person,
för då känns det lättare.
Om man går och bär på skammen, så växer den och förtär en.
Jag minns att jag tyckte att det var fascinerande.
"Jag vet vad jag ska göra med skammen. Jag ska berätta om den."
Men sen tänkte jag: "Fan heller.
Jag tar med mig hemligheten i graven...
...och begraver den under pizza."
Just då ringde en snubbe som var på baren kvällen innan.
- "Tjena! Vart tog du vägen efter baren?" - "Jag gick hem."
Då säger han: "Gjorde du?"
- "Ja." - "Det tror jag inte."
- "Jag gjorde det." - "Det gjorde du inte alls."
"Vad pratar du om?"
"Vi kan sluta med den här leken. Du ska få höra vad du gjorde."
"Okej, vad gjorde jag?"
Då säger han: "Du låg med min faster."
Jag frågar: "Är Bill Belichick din faster?"
Han svarar: "Ja."
Jag visste knappt vad jag skulle säga. Det blev: "Förlåt."
"Det är jag som ska säga förlåt.
Jag vill inte ha sex med nån faster, men Bill hamnar längst ner på den listan."
Jag började röka gräs den dagen.
Ibland får man en helt annan upplevelse av en dokumentär. Man blir upplyst.
Man lär sig nåt som man inte kan släppa, nåt som man grubblar över.
Man pratar och drömmer om det.
Om jag aldrig hade tittat på en dokumentär för ett tag sen,
skulle jag inte veta hur mycket kokain Hitler tog.
Det är allmänt känt att tredje riket gick på meth.
Ni vet väl att hela tyska armén tog meth under andra världskriget?
Föreställ er hundra tusen tyska soldater som marscherar genom Ardennerna.
Det tar vanligtvis sex dagar. De avverkade sträckan på 28 minuter.
Där har ni meth.
Tänk er att ni sitter i en belgisk stuga och dricker mjölk.
Plötsligt hör ni...
"Herrejävlar."
Har ni umgåtts med nån som är hög på meth? Det är oroväckande.
De pratar konstant och är kåta som bara den.
Och då syftar jag på amerikaner. Föreställ er snuskiga tyskar.
- "Jag vill att du suger av..." - "Hörru!
Backa, Günther."
Hitler tog också metamfetamin. Det är dokumenterat.
Många vet inte att han fick kokain på morgonen
av sin läkare.
Anser ni att Michael Jacksons läkare gick för långt?
Han fick propofol för sömnens skull. Det är ett B-lag i jämförelse.
"Jag vill somna. Åh, fan."
När Hitler vaknade på morgonen var det läkaren som sa:
"God morgon, min Führer." Och liksom...
Man hör honom säga: "Judar!"
Det är makalöst att börja dagen med en fet lina och stort inneboende hat.
Jag undrar en sak. Varför fick jag veta det som 46-åring?
Alla barn borde känna till det.
Förskolelärarna borde fråga oss: "Vet du hur mycket kokain Hitler tog?"
Är inte det avskräckande? Det tycker jag.
Som barn hörde man: "Knarka inte."
- "Varför inte?" - "Rockstjärnor gör det."
"Jaha, okej.
Stjärnor som Slash och Eric Clapton?"
"Ja. De är uppe till sex på morgonen, de rakar kroppen...
...och de ligger med tjejer.
Vill du göra det?"
Och ens svar var: "Bu..."
Finns det fler som knarkar? Ja, Martin Scorsese.
Bra exempel, verkligen.
- "Inga dåliga människor?" - "Nej, ingen."
Det finns en, ni känner kanske inte till honom.
Han heter Adolf Hitler.
Han tog kopiösa mängder kokain.
Han hade förresten samma dumma samtal som era vänner har,
fast de handlade om krig.
Han kunde säga: "Vi borde åka till Stalingrad i december.
Vi ska visa de jävlarna!
Ser ni min mustasch? Jag klippte den på sidorna.
Vill ni se min konst? Den är rätt schysst.
Det är jag som stryper ankor. Titta.
Tror du att Mussolini gillar mig?" Okej...
Det måste sägas, han var en idiot.
Men han hade ett coolt uttal. Ja!
Jag har alltid varit fascinerad av språk.
Halva min släkt kommer från Sydamerika. Från Peru. Jag har själv varit där.
Jag har åkt dit ända sen jag var liten. Mina släktingar har hälsat på mig också.
Visste ni att varje gång en av mina 288 kusiner kommer på besök,
så säger de samma mening på fel sätt och har gjort så i mer än 30 år?
Varje gång de hälsar på säger de så här:
"Tommy, jag måste göra en skit."
"Okej."
Den som pratar spanska förstår varför. Det är en ordagrann översättning.
På spanska säger man "hacer", som betyder "göra".
Och de spansktalande har rätt, det är det man gör.
Man gör faktiskt en skit.
Jag rättar dem av artighetsskäl. "Här säger vi att man ska ta...
...och skita."
De frågar alltid: "Varför?
Det är inget man tar."
"Ditt resonemang håller, men...
...om du säger 'jag måste göra en skit' en gång till ringer nån polisen,
så lyssna på mig."
Du som är här pratar världsspråket. Engelska är världsspråket.
Precis som jag gjorde de flesta här ingenting för att lära sig det.
Ni bara föddes.
Resten av världen anstränger sig så hårt bara för att kunna kommunicera med oss,
bara för att kunna vara med oss.
Och sen hånar vi dem när de försöker.
Resten av världen frågar: "Hur säger man...?" Och vi svarar...
"Har ni hört den här idioten?"
Som om de har gjort nåt.
"Jag vet inte..."
"Käften, dumskalle."
Det är deras åttonde språk, typ.
Man hör en amerikansk bonnläpp säga: "Man fattar inte vad du säger. Käften."
"Just det, vad han nu sa."
Håna människor som inte behärskar ert språk om ni vill.
Men det är oförskämt och sårande.
Men vet ni vad alla gillar? Det är likadant överallt.
Om man är bra på att imitera uttal blir man behandlad som en trollkarl.
Prova det på jobbet.
Gå dit på måndag och säg: "Hello, mate.
Vill du ha en kaka till teet?"
Nån kommer att vara emot det.
Men man kan göra alla...
"Vill du ha en croissant till kaffet?
Vill du mange min röv?"
Säg vad ni vill.
Använd vilket uttal ni vill.
Inte det asiatiska dock, och det är synd.
Det är roligast att härma.
Ni gör förstås det med vännerna och familjen.
Och i duschen, i bilen och med älskare.
För inget går upp emot det, men det är förbjudet.
Man får dock göra ett ljud.
Det är som att gå fram till ett piano och spela en ton.
Man får vara bland folk och säga ett: "Åh..."
Ni vet...
Folk blir ändå nervösa. "Vad fan sysslar du med?"
Man får inte gå hela vägen...
Man får inte det. Jag gjorde det för att visa er.
Om man vill göra sig lustig över en asiat och inte själv är det,
ska man helt enkelt lära sig några ord på ett asiatiskt språk.
Det är tillåtet att upprepa ord. Jag har själv övat på mandarin.
Det är svårt, men nu kör vi.
Det betyder: "Döda min värdelösa dotter."
De föredrar pojkar.
"Ännu en flicka? Kasta henne mot ett träd."
Jag drog samma skämt i Hongkong. Det gick inte hem, så...
Ja, de avskyr träd, men...
Jag vet inte vad jag skulle göra. Jag har söner.
Vems förtjänst är det? Min eller min frus?
Hon klarar av när det är hårt...
...mellan benen. Poängen är...
Jag får avsugningar, fast som gift man.
De är inte som när jag var singel.
Avsugningar som gift påminner om...
Har ni sett hur hunden...
...en varm dag...
...dricker vatten...
...från sin skål?
Och hur den tittar upp...
...mellan slicken? Ungefär...
"Ja, det där är skönt. Jätteskönt."
- "Är du klar?" - "Ja, jag ville inte komma. Tack."
Jag minns den gamla goda tiden. Jag har gamla videoband här bak.
De är lite flimriga, men om jag blundar...
...kan jag fortfarande se de söta änglarna från min ungdom
som lät som att de kämpade för sina liv.
Så här...
Ni vet när man behöver pausa och fråga hur hon mår?
Inte du. Du bryr dig inte.
"Jag gillar när du lider."
Har ni inga minnen? Okej.
Jag gillar ett finger i rumpan.
Låt mig förtydliga, jag vill inte bli urgröpt.
Men jag gillar lite...
Lite Steve Aoki. "Vad gör den här knappen?"
Prova dig fram, men var försiktig.
Gillar du det? Ja.
Det syns på mustaschen.
Du? Helt rätt. De kultiverade sitter längst fram.
Jag frågade mina närmaste vänner och alla svarade:
"Aldrig i livet. Jag gillar inte det. Det är bögigt."
Jag sa då: "Har du funderat på att göra det med en kvinna?
Det är inte bögigt.
Du kanske ska sluta låta brorsan göra det, knäppis..."
"Skynda. Pappa kommer hem snart."
Man lär sig en sak om sex under sin livstid.
Man lär sig att både män och kvinnor ljuger om sex,
men vi ljuger i motsatt riktning.
Män överdriver sina bedrifter och sitt intresse
för att de lever för att impa på kvinnor.
Det är dumt och banalt men sant.
Ni kvinnor kommer nån gång att träffa en man som "gillar allt".
"Trampa på mina kulor och...
...skär mig i bröstvårtorna.
Sätt eld på mig."
Och man tänker: "Okej...
Han verkar kul."
I sängen säger han sen: "En tändsticka? Det känns inte bra...
Jag vill ringa... Okej, då."
Han ljuger.
Kvinnor ljuger om det motsatta.
Kvinnor tar avstånd från vad de gillar i sängen,
men ni gör det av en bra anledning.
Många kvinnor gör det på grund av en befogad rädsla för
att männen ska ge dem skuldkänslor bara för att de njuter av samma saker.
Är det inte så?
Okej, så det finns typ 30 horor här.
Jag skojar bara. Tack för att ni jublade.
När jag tänker tillbaka på mitt liv inser jag att de teorierna håller.
Jag bodde med en kompis en gång. Vi kände en snygg tjej som hette Nicole.
En dag säger han: "Jag har legat med Nicole."
"Har du?"
Sen sa han en konstig och äcklig sak. Jag ber om ursäkt på förhand.
"Alltså, hennes fitta..."
Han gav ifrån sig ljud som gjorde det hela värre.
- "Mmm..." - "Usch!"
"Den var så varm och skön. Jag ville ta en tupplur där inne.
Alltså, det var så skönt. Det kändes som en smörad filt."
"Vad fan säger du?"
Två månader senare gick jag ut med henne.
Jag gillar också smör, så...
Jag kände mig nog osäker, för jag tog upp det med henne.
"Det känns konstigt att du har legat med min kompis."
"Va? Jag har inte rört honom."
- "Inte?" - "Verkligen inte."
Jag går hem och säger: "Hon säger att ni aldrig har legat."
Han svarar: "Ja, det är sant."
Jag säger: "Jag borde ha förstått det med tanke på kommentaren.
Varför sa du så?"
"Vem bryr sig?" Sen slog han på tv:n. Det var det enda vi sa om det.
Flera år senare dejtade jag en annan kvinna,
och vi pratade om sex.
Jag tog upp trekanter.
"Har du haft en trekant?" Vet ni vad hon svarade?
"Jag frågade inte om du har tagit din adhd-medicin idag.
Har du haft sex med två personer på samma gång?"
Hon svarar: "Inte direkt."
"Inte direkt? Var den ena amputerad?"
Det räknas.
Sen säger hon: "Grejen är..."
"Måste du förklara dig?"
"I praktiken har jag haft en trekant, men jag var solbränd."
"Vad fan menar du?"
"Jag var där, men jag deltog inte riktigt. Brännan gjorde så ont."
Jag säger: "Det är en helt galen logik som bara kan komma från en kvinna."
Sen säger hon: "Själv då?"
"Jag sög av fyra snubbar, men jag hade bränt mig på brännässlor."
Det är...
Hon var en hora, och...
...nu är hon död.
Förmodligen.
Jag har funderat på att döda min fru.
Jag har pratat om det också, mest med min fru.
Hon kläckte idén. En dag slängde hon ut frågan:
"Hur lätt skulle det vara för dig att döda mig med dina bara händer?"
Jag svarar: "Väldigt."
- "Tror du?" - "Det är jättelätt."
- "Nä!" - "Jo."
Jag säger: "Jag är inte så hård, men det skulle vara lätt att döda dig."
Nu kommer det alltid på tal när vi umgås.
Vi stod och väntade på tuben i New York.
Och jag säger: "Jag skulle kunna...
...putta ner dig på spåret." Hon tittar på mig och säger: "Då dör jag."
"Nä, tror du?"
Sen säger hon: "Gör det inte."
"Va?"
"Det finns kameror här. Det är folk överallt.
Du kommer att åka fast."
"Tack för att du sa till."
Vi vandrade på Hawaii och kom till en klippkant.
Och jag la händerna på hennes axlar.
"Du vet, jag kan kasta ut dig för stupet."
Hon tittar och säger: "Då dör jag."
"Du börjar bli bra på det här.
Jag ska inte göra det. Det finns stenar där.
Kroppen hade synts. Det skulle krylla av poliser här.
Hela min dag hade blivit förstörd.
Men ser du där borta? Där finns det inga stenar.
Tidvattnet skulle dra med dig ut,
och jag skulle ha haft en fantastisk vecka på Hawaii."
Sen kysstes vi.
Visst är väl det kärlek?
Hon lever.
Eller hur?
Vi har varit ihop i 63 år, och...
Man kommer till en punkt då man tänker: "Det är vi två livet ut, va?"
Men man undrar ibland vem man kunde ha hamnat med.
Leker ni den leken?
Man minns en person och tänker: "Oj, det där hade kunnat sluta illa."
Man minns en annan: "Det hade kunnat bli nåt."
Jag blev påmind om en person bara häromdagen.
Jag pluggade utomlands på den tiden och gick en termin i Madrid.
En dag frågade en amerikansk klasskamrat mig:
"Jag ska till Tunisien i helgen. Vill du följa med?"
"Inte direkt."
"När kommer du att få chansen att åka dit igen? Följ med."
Jag sa: "Du har rätt, jag följer med." Och vi åkte dit.
Vi checkade in på ett hotell och ser en vacker kvinna i foajén.
Vi gick fram som de gentlemän vi är.
Jag sa: "Vi är amerikaner som studerar i Spanien, här över helgen."
Hon säger: "Jag är fransyska, reser ensam och är på jakt efter heroin."
Polaren säger: "Hon är din." Och sen går han därifrån.
Jag tänkte: "Vi får se vad som händer."
Vi red kameler. Vi försökte få tag i lite H.
Lite senare går vi till hennes rum och börjar hångla.
Jag vill vara tydlig med en sak.
Jag avbryter henne och säger: "Jag måste berätta en sak.
Jag har inga kondomer. Ta inte illa upp, men jag behöver nog en."
Då säger hon: "Det behövs inte." Så jag säger...
"Okej." Så...
Du sa det, och jag är dum.
Så vi gjorde det. Efteråt hittar jag min polare på rummet.
- "Var har du varit?" - "Jag låg precis med fransyskan."
Han första fråga var: "Använde du kondom?"
"Nej", svarar jag.
Han tappade hakan. "Du kommer att dö."
"Ja, jag kommer att dö."
Jag sov inte en blund.
Nästa morgon går jag ner och äter en tunisisk frukost.
Det serverades dadlar och hummus.
"Ska jag äta det här på morgonen och skölja ner det med kaffe?
Jag lär skita ut en del minnen efteråt."
Jag åt, sket och fick syn på henne.
Hon märkte att det var nåt. "Vad är det?"
Jag sa: "När vi gjorde det vi gjorde igår använde vi inte kondom."
- "Det är lugnt." - "Nej, det är det inte."
Då säger hon: "Jo, för jag tar piller."
"Varför gör du det?
Råkar ditt T-cellsantal vara typ 12?"
"Jag tar piller för att inte bli gravid."
"P-piller? Tror du att jag är orolig för...
...att göra dig på smällen? Hur skulle du ens hitta mig?
Ska du skriva ett brev?"
"Kära Amerika.
En man som kallar sig själv för Big Daddy Kane knullade mig...
...i Nordafrika."
"Lugna ner dig", säger hon. "Jag kan inte", säger jag.
Hon tog fram några tabletter från väskan. Jag frågade inte vad det var, jag bara...
"Vad var det? Vitamin C?"
"Xanax. Du tog precis tre stycken.
Nu ska du få slappna av, jättebebis."
Nån minut senare...
"Jag är avslappnad."
Sen gick vi upp till hennes rum och hade oskyddat sex igen.
Och det var så jag fick aids, säkert.
Jag har aldrig testat mig och tänker inte göra det heller.
Det är bättre att inte veta.
Vid det här laget har jag det. Min fru har det. Mina söner har det.
Sjuan har det.
Helt klart.
Bill Belichick har definitivt det.
Och jag trivs som smal.
Tack, aids. Och tack, Milwaukee.
Ni har varit underbara. Tack!
Ha det så bra. Tack!
Undertexter: Viktor Hessel