Downloaded from YTS.MX
Nødnummeret, hva er nødssituasjonen?
Official YIFY movies site: YTS.MX
Familien min og jeg lagde en flyvende tallerken.
Den skulle ikke fly.
Og den tok av!
Dette er en veldig uvanlig situasjon som utspiller seg nå.
Den involverer en hjemmebygd UFO drevet av helium.
Hva i helvete foregår? Hva er denne greia?
Mitt umiddelbare svar var: "Du må kødde med meg."
Den har kapasitet til å gå 10 000 fot høyt.
Det er så bisart at du vil le.
Ok, så hva er galt?
Men så ble det plutselig alvorlig.
Jeg tror min seks år gamle sønn kom seg inn. Han er i lufta!
Har det noen gang vært en slik situasjon?
Den unge mannen får seg nok litt av en tur.
Fy fader.
Herregud.
Den første samtalen vi fikk til Sky9, kom fra familiens hjem.
Det høres ut som Heenes.
-Tre, to, én. -To, én.
Jeg ville bare lage et fantastisk prosjekt for barna.
Mayumi! Du festet ikke det j**** tjoret!
Men hva om mitt dumme eksperiment dreper sønnen min?
Virkeligheten var så tung å akseptere.
Hva har vi gjort?
Det er som en grusom versjon fra filmen Up.
Jeg klarte ikke å forstå det. Det var som science fiction.
Media begynte å melde seg.
Hvem er Heenes?
De er ukontrollerbare. De er ville.
Vi fikk nettopp bekreftet at familien var med i et realityshow i fjor.
Se på deg, da!
Denne familien er gal. Denne faren burde bli arrestert.
Fokuser veldig nøye på stemmen min.
Mottoet på sheriffens kontor er: "Lyver du, dør du."
Vi dropper denne greia, ok?
Faen ta dem. Dette er en sammensveiset, kjærlig familie.
Han er på 30 meter.
Alle trodde at da ballongen kom ned,
ville dette være over.
Det skulle være et morsomt prosjekt.
Men det var bare starten.
KATASTROFALT: BALLONGGUTTEN
I 2009 bodde vi i Colorado, og vi hadde flyttet dit fra California.
Vi ville jakte på tornadoer og gjøre forskningsprosjekter.
Jeg har en dyp lidenskap for ting som er ukjente.
AMATØRFORSKER
Der, ja!
-Ja! -Gratulerer!
Hva synes du om det?
Heene-familien vår er unik.
Ja! Se!
Falcon på seks.
-De er sakser. -Ryo på åtte.
-Avisoleringstang. -Og Bradford er ti.
Vi drar på eventyr sammen og bygger sammen.
Vi liker å jakte på spenning.
Vi er midt i orkanen Gustav.
Herregud! Dæven!
Pappa fikk oss alltid til å finne eksperimenter på YouTube.
Der, ja!
Vi var så interesserte i UFO-er.
Vi bodde overfor Heene-huset.
Richard, hele tiden, hadde bare denne store energien,
han gikk alltid, og han snakket i 160 km/t.
Men han var kjempesmart.
Han kunne bygge alt mulig. Han kunne sette sammen elektriske ting.
Jeg spurte ham alltid: "Er du fra MIT?"
Soveromsvinduet vårt så utover Heenes bakgård.
Trekk denne opp.
En gang så jeg ut av vinduet og la merke til at han jobbet med noe.
Sånn som vi gjorde sist.
Det så ut som en sølvskive.
-Har du den? -Ja.
Dra!
Min mann, Richard, har alltid ønsket å bygge en flygende tallerken siden 1979.
Jeg tenkte: "Hva om alle kunne fly rundt som i The Jetsons?"
Det hadde vært vidunderlig.
Alle kommer ut av garasjen i flygende tallerkener
på tur til skole og jobb. Du ville ikke hatt så mye trafikk.
OKTOBER 2009
Vi begynte å jobbe med en flygende tallerken
som skulle bli seks meter i diameter og 180 cm høy.
Han sa: "Vi skal prøve å lage en flygende tallerken."
Vi sa: "Det er jævla kult."
Ok, Brad, ta stasjon A her borte. Nei, B. Jeg tar A.
-Skynd deg. Gå. -Da setter vi i gang.
Det tok oss to uker å sette sammen en flyvende tallerken.
Sånn, ja.
-Ganske kult, hva? -Ja.
Vi håpet å gjøre testutskytingen på bryllupsdagen vår.
Tanken var å feste den og la den sveve på seks meter.
Vi kunne se med kameraene om den gikk til venstre eller høyre, opp eller ned.
Nå skal vi se.
Hva synes dere?
Kult.
Under den flygende tallerkenen var det et rom.
Gå og se her inne.
-Kan vi gå inn? -Jeg tror ikke det er en god idé.
Det var ikke laget for å ha folk inni.
Det var et rom som måtte ha tilgang for å få heliumet inn.
Pappa lagde videoer til meg av nesten alle eksperimenter,
samtidig som han holdt styr på brødrene mine.
-Jeg er inne! -Han er inne.
Falcon var ganske vill og kaotisk.
-Falcon, ut! -Du er inne. Kom igjen, kom deg ut.
Jeg vil ikke si en som startet bråk, men han drev alltid med noe.
Kom deg ut!
Han rørte ting han ikke skulle røre.
Han var interessert i å gjemme seg nedi den flygende tallerkenen.
Luring!
TESTDAG TORSDAG 15. OKTOBER
Vi skal ta på denne. Du må ta deg av…
-Du må tjore den fast. -Ok.
Mitt hovedfokus var å tjore den flygende tallerkenen,
sånn at den var trygg.
Så jeg får vel ta fram flaskene.
Heliumslangen er koblet til. Den fylles opp.
Se på dette. Det virker. Den blir oppblåst.
-Ja, mamma. Er dette den beste? -Ja.
Jeg er som et barn nå. Hurra!
Dette var øyeblikket vi hadde ventet på.
-Da setter vi i gang. Tre, to, én. -To, én.
Jeg dro ut pinnen.
-Hei! -Herregud.
Jeg så på den, og der var den. Den var på seks meter.
Mayumi, tjorene!
-Du festet ikke tjorene! -Det gjorde jeg!
Nei.
Nei, det var ikke seks meter.
Tjorene røk, og den tok av.
Den fortsatte oppover.
-Hvorfor festet du den ikke? -Jeg gjorde det!
Jeg var så jævla forbanna.
Det var hundrevis av dollar borte.
Mens jeg filmet, så jeg meg om, og så ikke Falcon.
Pappa!
Jeg prøvde å si at Falcon var i den flygende tallerkenen.
Falcon var der inne. Falcon var i skipet.
Og jeg var kjemperedd.
Det var broren min. Den hadde tatt av, og det var ingenting du kunne gjøre.
-Falcon er der inne. -Hvor?
-I skipet! -Han var her nettopp.
Nei, han er der inne!
-Hva? -Han er der inne. Jeg så ham krype inn.
-Det er han ikke. -Jo.
Han var nettopp her.
Vent. Hvor er Falcon?
Jeg løp rundt i hagen. Jeg gikk mot garasjen.
Falcon!
Han gjemte seg alltid.
-Falcon! -Nei!
Jeg gikk inn i huset. Jeg ropte.
Kanskje han gikk på do.
Jeg løp gjennom stua. Jeg gikk ovenpå. Jeg ropte på ham.
Falcon!
Og etter hvert som vi sjekket hvert sted han kunne være på,
var det: "Ikke her."
Hva hadde vi gjort?
TID I LUFTA
Jeg hørte all skrikingen og ropingen og kaoset i hagen deres.
Sønnen min, Brennan, kom løpende og sa:
"Pappa, de sa Falcon gikk inn i ballongen, og den tok av."
Hjertet mitt begynte å hamre.
Jeg ble veldig desperat.
Jeg tenkte: "Dette kan ikke skje."
TID I LUFTA
Jeg tenkte bare: "Herregud.
Vinden tar ham rett til en flyplass.
Han er på vei mot flytrafikken."
TID I LUFTA
Jeg tenkte: "Jeg må ringe FAA."
TID I LUFTA
Jeg sa: "Jeg tror sønnen min er i en eksperimentell flygende tallerkenen."
Hun sa: "Hvis du har en nødssituasjon,
så må du ringe nødnummeret."
Derfor ringte jeg nødnummeret.
-Er han i lufta? -Ja.
Når så du ham sist?
For 15-20 minutter siden.
Hvordan skal vi få ham ned?
Er det noen der med deg?
Operatøren ba meg ta telefonen
så hun kunne få bekreftet det han sa til henne.
Hun stilte meg samme spørsmål om og om igjen.
Var det et eksperimentelt fly?
Nei, en flyvende tallerken.
Du hørte ham. Hvorfor må jeg forklare? Sett noen på saken.
Vi må få sønnen min ned.
Hvorfor fatter du det ikke?
TID I LUFTA
Jeg satt i patruljebilen min
og var straks ferdig på jobb og skulle på elgjakt,
da jeg begynte å høre knitring over radioen
om en savnet seks år gammel gutt
som skulle ha gått inn i en flygende tallerken…
ETTERFORSKER LARIMER COUNTY
…og jeg tenkte: "Hva i all verden foregår her?"
Så jeg kom meg til Heene-huset så fort jeg kunne.
Richard og Mayumi var veldig fortvilte.
Vi undersøkte hjemmet møysommelig.
Ikke bare to ganger, men tre ganger.
Samtidig sjekket andre folk andre steder der barnet kunne være,
men jeg begynte å få en uggen tanke om:
"Dette kan bli skikkelig ille."
Jeg er Kim Christiansen. Snart over til økonomi,
men først, siste nytt om en veldig uvanlig situasjon.
Den involverer et barn
og et hjemmebygd luftfartøy i form av en UFO,
drevet av helium.
TID I LUFTA
Barnets far ringte informasjonssenteret i panikk
og spurte om vi kunne sende helikopteret.
Nyhetssjefen sa at vi måtte finne denne flygende tallerkenen
med en seks år gammel gutt i seg.
Jeg var i sjokk og helt overveldet, jeg løp til flyplassen så fort jeg kunne.
Vi tok av som noen tullinger og fløy mot sørøst
for å prøve å finne den stakkars gutten i fartøyet.
Vi var i ingenmannsland og så etter en flekk på himmelen.
SKY9 NYHETSHELIKOPTERPILOT
-Der. Vi passerte den. -Vi trodde vi så den et øyeblikk.
-Jeg tror vi går tilbake. -Opp og til høyre. Der.
-Du gikk forbi den. -Der er den.
Endelig. Beklager, folkens. Det har vært en nål i en høystakk her,
men vi har sporet den nå.
Hvis dere kan være tålmodig, zoomer jeg inn. Kanskje vi ser barnet.
Da jeg først så den,
var den på 3000 meter, men den var i siget.
Den blåste så fort som vinden blåste den.
Nå var jeg enda mer redd, for det var ekte,
og vi kunne bare ta et bilde.
Du ser på et NASCAR-krasj,
og du kan ikke gjøre en jævla dritt med det.
Jeg så på TV
da MSNBC avbrøt sendingen fra et folkemøte med Barack Obama.
Jeg må be dere alle tre om å vente litt,
for vi har et utrolig nyhetsvarsel
som vi følger nå.
Jeg tenkte: "Vent litt. Hva foregår her?"
Det så ut som en Jiffy Pop popkorn-greie
som svevde over himmelen.
Som journalist så jeg på dette
og tenkte: "Man kan ikke engang finne på dette."
Vinny, studiolederen, sa
at han trodde han så en liten arm som stakk ut derfra.
Det var som et togkrasj rett foran deg.
Det var så grusomt. Så brøt alle inn i programmene sine.
Det er som en grusom versjon av filmen Up.
De så at døren var ulåst, og at da den tok av, var gutten…
Jeg bladde gjennom kanalene, og dette, som var en hyperlokal historie,
var nå på ABC, NBC, CBS, CNN og Fox News.
Et utrolig drama spilles ut på direktesendt TV.
Alle begynte å dekke dette.
Disse bildene kommer til oss fra KUSA. Vi får dem inn nå.
Dette er direkte.
Det er bare ett rom. Han puster inn helium.
Han kan bli kvalt.
Historien eksploderte.
ER DET VIRKELIG? STAKKARS, HELT SYKT.
KAN DE BRUKE LASSO? NOEN FÅR HUSARREST.
Vi vet også at Colorados nasjonalgarde er involvert.
Dette er en slags Apollo 13-situasjon.
Jeg uroet meg. "Kan ungen falle ut?
Får vi se et lite barn dø på riksdekkende TV?"
TID I LUFTA
Politiet sier at Richard Heene er inne i huset nå.
Larimer County sheriffkontor er også tilgjengelig.
Vi så alle mediebilene komme.
Journalister gikk rundt i nabolaget.
De kom hjem til oss og banket på døren vår.
"Kan vi få en uttalelse?" "Nei."
Vi hadde ikke råd til kabel-TV. Så jeg ante ikke hva som foregikk.
En fra politiet sa jeg måtte bli.
Jeg sa: "Jeg kan ikke stå her og ikke gjøre noe."
Jeg måtte vite hva faen som foregikk.
Tusen ting gikk gjennom hodet mitt,
og jeg følte meg hjelpeløs.
"Herregud, hva skal vi gjøre? Kommer han til å være trygg?"
Det var da vi fikk en rapport fra en nabo
som hevdet at hun hadde tatt bilder av at noe falt fra romskipet.
De var ikke sikre, men det kunne være Falcon.
Det var ikke den beste kvaliteten,
og det kunne være en fugl,
men vi måtte anta at det var litt troverdig.
Hvordan takler du noe sånt?
Hva om et av mine dumme eksperimenter drepte sønnen min?
TID I LUFTA
Det er tydelig at heliumet går ut raskere.
Han vil komme raskere ned,
og jeg vet ikke hvor mye lenger han blir i lufta.
Jeg var på denne veien, og Jimmy, piloten på Sky9,
sa jeg straks burde være under den.
9NEWS FOTOJOURNALIST
Da jeg endelig så den, hamret hjertet mitt, for den tømtes,
og jeg kunne se at den tømtes og dalte.
Og som dere ser, mister den mye helium.
Jeg ante ikke hvor lenge den ville være i lufta eller hvor den skulle.
Jeg hadde en åtte år gammel sønn,
og jeg bare tenkte på hva jeg ville gått gjennom som far.
Den mister tydeligvis en enorm mengde gass. Ja.
Jeg tror han er mindre enn 60 meter høyt nå.
Han går ned. Han er på 30 meter. Dette tar slutt.
Jeg hoppet ut, tok kameraet, og jeg begynte å løpe.
-Tilbake til bakken. -Han kommer ned nå. Nå skjer det.
-Veldig mykt. -Se på det.
Å, du store.
Da ballongen landet,
var jeg den eneste på bakken som sendte direkte med video.
Det er over, og det endte godt.
Alt vi vil vite, er: "Hvordan har Falcon Heene det?"
Det er alt.
Redningsmannskapene stakk hull og lette gjennom den.
De snudde den, og de lette etter døren.
Jeg måtte fortelle hva som skjedde.
Finn døra på denne greia.
Brian, hva ser du ved siden av ballongen?
Vel, jeg har litt informasjon
som jeg ikke vet hvordan jeg skal si,
men jeg tror ikke at de fant noen i denne ballongen.
Jøye meg.
Jeg vet ikke…
Fotojournalisten fra KUSA er på stedet,
og han sier at det ikke var noen i dette rommet.
Det var fælt å fortelle verden at det ikke var noen gutt i ballongen.
Jeg ventet: "Den har landet. Vi fant ham. Han var trygg."
Hvor er han, da? Falt han ut?
Han ville ikke vært i live.
Ta Lewis med deg, og begynn på 36.
Bakkesøket var i gang,
og vi håpet at vi kunne finne Falcon
et sted langs flyruten.
De måtte dra tilbake alle de 85 kilometerne.
Vi trodde vi måtte gjøre oss klare for en begravelse i lokalsamfunnet.
15:59
16:00
Jeg sto på kjøkkenet.
Plutselig begynte jeg å høre bråk og skrik.
Jeg visste ikke hva som foregikk.
Jeg visste ikke om de hadde hørt noe som jeg ikke hadde hørt.
Først kunne jeg ikke tro det.
Og jeg måtte se igjen.
Jeg husker bare at jeg snudde meg. Herregud.
Falcon!
Du er hjemme!
Jeg kan fortsatt se ham i hodet mitt, lille seks år gamle Falcon som står der.
Richard løp ut til ham og klemte ham.
Og så lot vi ham ikke være alene mer.
Jeg kunne ikke tro det. Det var mitt livs største overraskelse.
Jeg var veldig forvirret over reaksjonen.
Jeg sa: "Hei, mamma, jeg er sulten."
Og de friket ut. De sa: "Å!"
Han sa: "Hvorfor gråter dere?" Noe sånt.
"Du gjorde oss bekymret. Hvor i helvete var du?"
Da Falcon fortalte oss hvor, kunne jeg ikke tro det.
Den dagen ville jeg snike meg inn i den flygende tallerkenen,
for, vel, det var en flygende tallerken.
Den var veldig kul.
Det var et lite rom der akkurat stort nok til meg.
Jeg ville bo der.
Falcon, kom deg ut nå! Kom hit!
Hva i helvete gjør du? Kom deg ut derfra nå!
Etter å ha fått kjeft, ble jeg redd.
Jeg tenkte: "Jeg skal bare ikke være her."
Og så husker jeg at jeg ville gå inn og slappe av litt.
Jeg gikk gjennom huset
til mitt nye gjemmested, loftet i garasjen.
Jeg bare slappet av en stund, og så kjedet jeg meg og sovnet.
Og så var det ikke før jeg våknet senere
at jeg begynte å høre rare lyder, som folk eller biler.
Til slutt bukket jeg under for min sult og kjedsomhet.
Jeg gikk ned, og jeg tenkte:
"Herregud, det er mange folk her. Dette er sprøtt."
Jeg kom ikke forbi alle beina og sånt.
Så sa en fyr: "Hvem er du?"
Vi har siste nytt i kveld.
Barnet er funnet i live.
Den seks år gamle gutten var aldri i ballongen.
Han var i huset.
DE FANT DEN LILLE GUTTEN I GARASJEN
FALCON HAR LANDET! JEG ER FORVIRRET
Var han i huset?
Politiet gjennomsøkte hele huset,
og de fant ikke en seks år gammel gutt?
Jeg vet at det er en prioritet
hver gang vi har et savnet barn,
å ransake hjemmet.
Og jeg trodde vi hadde gjort det. Jeg trodde vi hadde gjort det grundig nok.
Men det hadde vi ikke.
17:04
17:05
Du kan bare se for deg telefonsamtalene fra produsenter som sa:
"Du må komme deg til dette huset nå."
Biler oversvømte nabolaget,
og journalister banket på hos Heenes og prøvde å få et intervju,
men Heenes snakket ikke.
Vår presseansvarlige kom til meg og sa:
"Sheriff, dette er større enn jeg takler. Kan du ta over?"
SHERIFF I LARIMER COUNTY
Noen ganger må mannen på toppen manne seg opp og gjøre det.
Myndighetene er enda usikre på om han noensinne var i ballongen,
selv om brødrene hans, som var ute…
Jeg møtte Richard, Mayumi og barna,
og Richard bestemte seg for at han ville gå ut og snakke med media.
Jeg ville ikke snakke med pressen, men de sa:
"Hvis du ikke snakker med dem, gir dem noe,
vil de følge etter deg i to uker."
Jeg tenkte: "Herregud."
Jeg sa: "Kan dere bli med meg ut?"
Dette er Richard, faren.
Han er litt skremt med alle disse kameraene,
så vær snille, ok?
Jeg måtte omstille meg fra alt som nettopp hadde skjedd.
Jeg prøvde å være rolig.
Jeg vil virkelig takke
det lokale politiet i Larimer County.
Men alt jeg ville, var å løpe inn i huset.
Jeg vil takke nyhetshelikoptrene som hjalp til i søket.
Det var rart, for de var utslitte, men de virket også frakoblet.
OK, noen flere spørsmål?
Vi trengte tid.
Jeg måtte nyte tiden med sønnen min etter det som nettopp hadde skjedd.
Men folk presset meg.
"Gå og gjør dette intervjuet. Gå og gjør sånn."
Så jeg sa ja til en produsent.
"Ja, greit, jeg gjør showet med Larry King."
18:58
Det skulle være om kvelden.
Kamerafolk og lydfolk kom inn, regissører og produsenter.
Jeg sa: "Richard, om du går på Larry King, er det verdensomspennende."
Og han sa: "Det går bra, vi takler det."
Jeg var nervøs. Barna mine var forvirret.
Men jeg følte et press om at jeg måtte fortsette.
Ikke bare det, det var direktesendt TV.
Velkommen, seere i USA og i hele verden.
Jeg er Wolf Blitzer, vikar for Larry. Vi går rett til Fort Collins i Colorado.
Vet ikke om Falcon hører meg, men vi ser…
Jeg vet at han sovnet i garasjen.
Hørte han dere rope "Falcon"?
Han spør, Falcon, hørte du oss rope på deg på noe tidspunkt?
-Ja. -Gjorde du det?
Gjorde du det?
Hvorfor kom du ikke?
Dere sa
at…
…vi gjorde dette for showet.
Pokker.
Nei.
Vent, hva sa han nå?
Øretelefonen ga så høy lyd.
Jeg hørte et kraftig sus, og jeg visste ikke hva han sa.
Så jeg bare viftet det vekk. "Hva enn han sa."
Reaksjonen vår var:
"Hva?"
Jeg husker jeg ble sjokkert da han sa vi gjorde det for et show.
Jeg visste ikke hva han snakket om.
Jeg så på Dean og tenkte: "Nå blir det bråk.
Det vil gå en helt ny vei nå, ut fra den ene lille kommentaren."
Det var vanskelig å høre, men jeg tror du hørte ham. For du sa: "Pokker".
Vel, ja, jeg mener, jeg hørte ham svakt. Men jeg forsto ingenting av det han sa.
Hva mente han med: "Vi gjorde det for showet"?
Jeg aner ikke. Jeg tror han snakket om media.
De har spurt ham mange spørsmål.
Han er bare seks år gammel,
og folk la hva de ville inn i det.
Og etter det eksploderte alt.
"Gjorde det for et show." Alle lurer på hva han mente.
DETTE ER SVINDEL, GUTTUNGEN FORSNAKKET SEG!
VAR BALLONGGUTTEN LURERI? DÆVEN
Alle de pengene kastet bort på leting etter en uskikkelig gutt. Pokker.
Jeg synes det er sprøtt hvordan jeg klarte å bare si én setning
og påvirke hele landet.
Fra prøvelsen i lufta til en prøvelse på lufta
med et viktig spørsmål: "Var det en forseggjort bløff?"
Familien kommer til å få problemer.
SETT DENNE DRITTFAREN I EN BALLONG OG SEND DEN OPP
Det var verdens største mareritt. Og jeg bare: "Herregud."
FREDAG NESTE MORGEN
Om morgenen spurte vi alle Falcon: "Hva snakker du om?"
Falcon sa at før intervjuet fant sted,
var så mange kameramenn i garasjen og spurte Falcon
hvordan han kom seg opp på loftet. "Kan du vise meg?"
Falcon, er det er sånn du kommer deg opp?
Jeg husker ennå journalistens ansikt tydelig.
Jeg husker ansiktet hans, og jeg husker at han spurte:
"Kan du vise meg hvordan du går opp for showet mitt?" Jeg sa: "Ok."
Jeg husker at jeg tenkte: "Herregud.
Jeg må på et annet show for å bevise at det ikke var et publisitetsstunt."
Richard, Mayumi, Falcon og brødrene Bradford og Ryo.
Diskusjonsforumene gløder i dag av skeptikere.
Du sa: "Vi gjorde det for et show"?
Det var mange kameraer foran hagen vår,
og vi ble intervjuet.
Falcon, går det bra?
De trodde det ville hjelpe dem.
Mamma, jeg tror jeg må spy.
Men Falcon begynte å bli syk på TV. Han ville ikke gjøre dette,
og nå begynte det nesten å bli et sirkus.
-Skal vi ta deg med på toalettet? -Ja.
Man skulle tro de ville si: "Vi går til reklame
mens han kommer seg."
Nei da. De bare kjørte på.
Er han ok? Skal noen bli med ham?
Mayumi, vil du gå med ham? Det er greit.
-Er det greit? -Klart.
-Ok. -Vi forstår.
Takk.
Falcons stakkars lille kropp var opprørt og fortvilet, og han kastet opp,
og de ble pepret med spørsmål.
Jeg følte at jeg måtte forsvare dem.
De er oppfinnere.
De vil ha sånn oppmerksomhet, ikke fordi barna er borte.
Dette var ikke en spøk.
Jeg lot tvilen komme dem til gode.
De lokale og nasjonale nyhetene begynte å rapportere om hvem Heenes var.
Richard Heene hevder han er en stormjager og en oppfinner.
Barna hans bruker visst mye stygt språk. Det er mange varsellamper her.
Richard Heene sier han har oppdratt familien til å ikke frykte eventyr.
SYNES NOEN FAMILIEN SER KJENT UT?
Så finner du ut at fyren og kona hans var på Wife Swap.
Meldte du deg ikke på for å bytte liv med en annen kvinne?
Gjorde du? Nei, jeg snakker. Jeg stilte et spørsmål.
Hun vil ned.
DELTAKER I WIFE SWAP
Vil du gå ned eller sette deg ned?
Jeg var i TV-programmet Wife Swap med Richard og Mayumi Heene.
Klar til å dra!
Det blir et nytt eventyr, ja!
Da jeg så den flygende tallerkenen på TV, tenkte jeg:
"Jeg vet ikke hvorfor de sa at gutten var i ballongen."
Jeg visste at han ikke var det.
Hvordan visste du det?
Jeg har overnaturlige evner.
Poenget er at du er lat, og du vil ikke gjøre noe.
Og du suger!
Da jeg så ballongen, var det som gikk gjennom hodet mitt:
"Richard gjorde dette med vilje." Det var min første reaksjon.
Jeg sa ikke noe kjøtt.
Han prøvde å få oppmerksomhet.
Se på deg!
Richard, jeg sa ikke noe kjøtt. Du må rydde opp…
Men sånn som jeg ble kjent med Mr. Heene i programmet,
så jeg at han var veldig omsorgsfull overfor barna sine.
Og jeg kunne ikke forestille meg
at han med vilje sa at sønnen hans var i ballongen.
Jeg vil se mamma.
Gutter!
Å innse at de hadde en viss eksponering på TV,
da var det mulig at følelsene de uttrykte
mens denne hendelsen utspilte seg,
var skuespill, ikke ekte.
-Har du sett Wife Swap? -Nei.
Og som du ser på antrekket mitt, liker jeg westernsjangeren.
Du vet, verdiene i de tidlige TV-programmene,
det er mine verdier, sannhet, ærlighet, den amerikanske måten.
Folk anklaget oss for å være sultne på berømmelse
fordi vi var på Wife Swap,
noe som ikke er sant.
Jeg ville aldri gjort Wife Swap,
det hørtes ekkelt ut, men de tilbød å betale oss.
Og vi trengte penger.
På fredag kom det så mange motreaksjoner,
og alle begynte å kritisere oss.
Og vi trengte en måte å bevise for alle
at det var en ekte, tilfeldig ting som skjedde,
og det var veldig farlig.
Og det var derfor vi ga ut de klippene.
Et Fox News-varsel, en helt ny video har nådd Fox.
Vi har en hjemmevideo, sier de,
som viser øyeblikket da den beryktede ballongen forlot bakken.
Det er et ekte prosjekt. Vi fant ikke på dette.
Mayumi, tjorene! Du festet ikke…
Da jeg så det, tenkte jeg at følelsene Richard viste
virket overdrevne og som et skuespill for et kamera.
I kaoset ser ikke Richard Heene ut til å høre sin eldre sønn,
som gjentatte ganger roper: "Falcon er i skipet!"
-Falcon er der inne! -Hvor?
I skipet!
Hva?
Det var realityshow-skuespill.
Denne videoen vil bare kaste bensin på bålet om at dette kan være en bløff.
Politiet sa at de ikke trodde det. De sa de ikke ville anklage…
Noen kommentarer sa: "De later som." Jeg sa: "Du kødder nå. Det er umulig."
Se på den. Det var ingen produksjon.
Du festet ikke det jævla tjoret, herregud!
DETTE ER PATETISK
Jeg kjeftet på ham fordi jeg var mer enn sint.
Det var helt 100 % ekte.
Jeg trodde at å gi dem klippet ville løse problemet, men nei.
Kom hit.
Ok, ser du det? Det er lys der ute, mye lys, ok?
Hvordan skal vi sove? Se på dette.
Jeg sa: "Ingen flere Intervjuer.
Historien er over. Vi er ferdige." Men de er fortsatt der ute.
LØRDAG TO DAGER ETTER OPPSKYTINGEN
Mr. Heene, kom ut.
Lørdagen kom,
og rundt tolv ble jeg oppringt fra, jeg tror det var Heffernan,
som ba meg komme til sheriffens kontor og hente min flygende tallerken.
Jeg dro dit. Jeg var glad. Jeg skulle få min flygende tallerken.
Så sa han: "Før jeg gir deg din flygende tallerken,
kan jeg stille noen spørsmål, så vi kan rydde opp?"
Og han spurte meg om jeg kunne ta en løgndetektortest.
Jeg hadde ikke tenkt å gi ham ballongen hans da,
men jeg brukte den taktikken
for å få ham til å komme frivillig til sheriffens kontor.
Jeg prøvde å formidle at jeg trodde ham, at vi trodde ham,
at vi var på samme side.
Hva tenkte du egentlig?
Jeg håpet nok at vi kunne få ham på løgndetektor
og få en innrømmelse.
Jeg kan se for meg at du forlater i dag og går opp til de kameraene og sier:
"Gjett hva? Jeg tok løgndetektoren og besto den."
Jeg tenkte: "Jeg tar testen. Jeg består, får min flygende tallerken og drar."
Da du snakket med nødnummeret, visste du at Falcon ikke var i ballongen?
Nei.
Ok, jeg må få litt sirkulasjon her.
Det var åpenbart at Mr. Heene brukte mottiltak.
Han spente seg, svarte ikke direkte på spørsmål,
han måtte tenke på dem, og han gjorde noen tankeøvelser,
så vel som en komisk forestilling om at han sovnet.
Dette er publiserte teknikker,
ting du kan gjøre for å lure en løgndetektor.
Kan jeg reise meg litt? Jeg må… Gud, dette…
Hva skjer?
Nei, jeg bare sovner.
Ok.
Jeg var veldig trøtt.
Tror ikke jeg hadde sovet på 50 eller 54 timer.
Trekk pusten dypt.
-Bra. -Bra?
Jeg har vært diabetiker siden jeg var 15.
Så jeg stakk fingeren og testet meg selv,
og blodsukkeret mitt hadde skutt i været.
Richard, du er nødt til å fokusere og konsentrere deg.
Og så ble han opprørt.
Vær veldig fokusert på å holde øynene åpne.
Jeg visste ikke hvorfor.
Jeg svarte ærlig på alt, alt han spurte meg om.
Testen ga ikke et klart svar. Jeg fikk ikke et svar grunnet mottiltakene hans.
Så da gikk vi over til Mayumi.
Mayumi ble hentet til sheriffens kontor,
og vi ville gi henne en løgndetektortest.
Vi snakker med Richard også, så vi får begge historiene, ok?
Etter løgndetektoren sa Bob Heffernan:
"Du strøk på løgndetektortesten."
Jeg sa: "Virkelig?"
Jeg ønsker…
Jeg ønsker virkelig at en av oss kan bli hos barna,
men det skjer kanskje ikke.
Hun gråt og sa til meg:
"Ja, dette var en bløff",
og hun kom med en tilståelse.
Bygget dere den for denne bløffen?
Var det formålet med å bygge den?
Selve eksperimentet var ikke bare for det.
På den tiden var engelsken min verre,
og jeg misforsto ordet "bløff".
Dette var en bløff, ok.
Hun hadde en utdannelse i engelsk fra Japan
og gikk tre år til på college i USA.
Det var ingen språkbarriere.
Du sier endelig: "Ja, vi løy, og grunnen til at det var en bløff,
var at vi prøvde å gjøre oss salgbare."
Jeg lærte også at Heenes hadde jobbet veldig hardt
for å prøve å skaffe seg et TV-program.
Det ville vært nyttig om de havnet i nyhetene
eller fikk navnet sitt ut på et vis. Det var nok motivasjonen for bløffen.
Det gir ikke mening.
Hvorfor skulle jeg vurdere å gjøre noe som vil være til ulempe for meg
og som kunne sende meg i fengsel? Hvordan gir det meg et TV-program?
Fortalte dere guttene hva dere gjorde?
-Vi sa det til dem. -Hvordan fikk dere dem med på det?
Ba dere dem oppføre seg som om broren var i ballongen?
Ja.
Noe sånt.
Etter avhøret hennes hadde jeg nok til å gå videre med tiltale.
De er på vei tilbake til huset nå.
I går kveld beslagla politiet bevis fra Heenes hjem,
og av de fire siktelsene avdelingen vil sende inn de neste dagene,
er to av dem moderat alvorlige
og kan gi opptil seks års fengsel og 500 000 dollar i bøter.
SØNDAG TRE DAGER ETTER OPPSKYTINGEN
Vi gikk fra at torsdag var en nødssituasjon
til at vi søndag var ettersøkte forbrytere.
En kvinne kom til meg, ga meg et nummer og sa:
"Du burde ringe denne advokaten, David Lane."
Det var søndagen etter hendelsen, og de kom fra Fort Collins.
ADVOKAT
Det var veldig tydelig at Richard og Mayumi elsket barna
av hele deres hjerte.
Mayumis engelsk var ikke bra,
så vi forklarte ord til henne, som "bløff" og "svindel".
-Trodde du han var på loftet? -Nei.
Og så så jeg videoen av Mayumis såkalte "tilståelse".
Det var ingen tilståelse.
Hvor var Falcon? Var Falcon på loftet?
Jeg visste det virkelig ikke.
Når du har med noen å gjøre som ikke forstår språket,
vil slike ledende spørsmål nesten garantert
få falske forklaringer ut av en mistenkt.
Du visste at han var i huset,
men ikke at han var på loftet?
Nei.
Jeg sa til David Lane: "Jeg tilstår ikke noe i disse siktelsene."
Han sa: "Før du gjør noe,
må du se på saken om Tim Masters."
Tim Masters er uskyldig, ok?
Jeg representerte Tim Masters i et søksmål mot aktoratet i Larimer County
for et drap han ikke begikk.
Masters ble dømt for å ha drept en kvinne hvis lik ble funnet nær hans hjem.
Advokatene hans sa
at aktoratet holdt tilbake viktige bevis, noe statsadvokaten benekter.
Jeg tenkte: "Politiet er korrupt."
Han var uskyldig fengslet i ti år.
Jeg tenkte: "Jeg går ikke gjennom dette."
Jeg mente det var stor sjanse for at de ville bli lurt av systemet.
Jeg jobber gratis, så kan vi finne ut av detaljene senere.
Jeg hopper uti og ser hva jeg får til.
David Lane er kjent i Colorado for å være mot politiet.
Larimer County sheriffkontor er ikke korrupt,
ei heller Fort Collins-politiet eller rettssystemet i Larimer County.
De ville bare ha domfellelser.
Og når du hadde et medievanvidd som du hadde her,
kunne det føre til urettferdighet for Richard og familien hans.
Før jeg får se bevisene i denne saken, vet vi ingenting
med tanke på hva sheriffen hevder de har.
Jeg liker ikke David Lane. Han er en mediehore.
Trodde ikke de hadde noe.
Så kom statsadvokaten til oss med denne såkalte avtalen.
De sa: "Richard, vi vil at du skal godta en dom for en forbrytelse.
Vi ber deg gå med på 30 dager i fengsel.
Hvis du gjør det, kan Mayumi erklære en forseelse,
som ikke gjør at hun blir deportert til Japan."
Jeg tenkte for meg selv: "Dere jævler.
Truer dere med å deportere barnas mor for dette?
Hva er det som feiler dere?"
Hvis jeg prøvde å slåss i retten, og hvis jeg tapte,
måtte jeg kanskje forlate landet.
Som betyr at jeg ikke ville få møte barna,
og jeg ville ikke få møte Richard.
Det kom aldri noe slikt fra kontoret mitt.
Og sånn som jeg kjenner statsadvokaten,
er det helt utenkelig at de skulle ha presset dem
til å godta en avtale.
Vi sto overfor alle disse forbrytelsene og forseelsene
som kunne resultere i at Mayumi ble deportert.
De kunne resultere i at barna ble tatt fra oss.
At jeg havnet i fengsel. Hva i helvete skulle vi gjøre?
ÉN MÅNED ETTER OPPSKYTINGEN
Så vi gikk til retten, og jeg sa til David:
"Jeg sier meg ikke skyldig. Hvorfor kan jeg ikke kjempe?"
Han sa: "Du kan det, og jeg kan nok vinne.
Men din kone, du må tenke på henne."
Jeg sa: "Jeg kan ikke si meg skyldig."
-God morgen, ærede dommer. -Erkjenner du straffskyld?
Ja.
Mr. Lane, jeg leste saken…
Så tenkte jeg: "Dette må bort så fort som mulig.
Vi må få det unna, så vi kan fortsette med livene våre."
Richard og Mayumi Heene, paret bak den beryktede ballonggutt-bløffen,
vet nå sin skjebne.
Richard Heene fikk 30 dager i fengsel. Kona hans fikk en dom på 20 dager.
Hun registrerer seg i fengselet daglig, for så å gå ut og gjøre samfunnstjeneste.
Richard tok en for familien.
Jeg gråter lett, beklager. Dette gir meg tårer i øynene.
Hvorfor?
Det er så urettferdig.
SHERIFFENS KONTOR
Mottoet på sheriffens kontor er: "Lyver du, dør du."
Det er ingen nye sjanser.
Da faren min havnet i fengsel, slo det meg.
På en måte var det min feil fordi jeg overreagerte.
Jeg sa at Falcon var der inne, for jeg trodde han var det,
og det var han ikke.
Jeg hadde dårlig samvittighet for å ha gjort noe galt,
men når jeg ser tilbake på det, var jeg bare seks år,
og alle de voksne tok det jeg sa,
og de flettet det sammen til noe de trodde var noe annet
og gjorde det så stort.
Det er forbløffende.
NITTI DAGER SENERE
Jeg var ferdig i fengsel. Det var over. Jeg hadde fullført.
Jeg ringte tilsynsføreren min og sa: "Jeg vil flytte."
Det er for mye oppmerksomhet. Det er for mye.
Det var naboer, og det var presse.
Jeg ville at alle de jævla folkene skulle forsvinne.
Så vi dro.
Jeg måtte slutte på skolen. Jeg fikk ikke treffe vennene mine.
Og det gjør meg sint.
Hvordan skjedde dette, ikke sant?
Siste gang vi så Heenes, var rett før de dro.
Jeg banket på. De svarte ikke. Vi prøvde å snakke med guttene.
De sa: "Hei, vi kan ikke snakke med dere mer."
Det føltes veldig sårende. Jeg trodde det var en bløff.
Ganske sprøtt å tenke på at det var her han var.
Så sovnet han.
Richard rørte ved denne familiens hjerter.
Han rørte ved hjertene til en nasjon, til verden.
Det var så urettferdig.
Så urettferdig av noen å gjøre det.
Richard lurte oss alle.
Jeg tror alle har et trossystem,
og de liker å si at dette er den noen er.
Men folk som Richard er ikke vanlige folk.
De er sammensatte.
Så hvis du tror du kjenner ham, gjør du nok ikke det.
Etter hele denne hendelsen, dro vi til Florida og startet et nytt liv.
Vi fant et sted, og det stedet føles som en festning.
Det er et sted du kan gjemme deg og bare glemme det som skjedde.
Flink gutt! Ja!
I 2020 BENÅDET COLORADOS GUVERNØR RICHARD OG MAYUMI
OG SA: "DET ER PÅ TIDE FOR OSS ALLE Å GÅ VIDERE."
Å bli benådet er en bekreftelse på at jeg er et godt menneske.
Alt dere sa om meg før, var ikke sant.
Sånn ser jeg på det.
Denne må vi kutte her.
Jeg var overrasket da guvernøren benådet ham
uten å ta kontakt med oss i politiet eller noen som hadde vært involvert.
Det som gjorde meg opprørt,
var at han gjorde det uten at Richard måtte innrømme skyld på noe vis.
Vi vil at vannet skal renne hele spennet…
Etter benådningen ble jeg offisielt amerikansk statsborger.
Jeg trenger ikke å uroe meg
for å være adskilt fra barna mine og mannen min.
Jeg vil se hvordan det ser ut.
At den flygende tallerkenen tok slutt,
det er trist, for jeg elsket den. Men det holder meg ikke tilbake.
Greit.
Jeg liker det.
Jeg jobber med noe nytt,
og det blir veldig stort.
Virkelig?
Ja.
Tekst: Susanne Katrine Høyersten