Downloaded from YTS.MX
Larmcentralen, vad har hänt?
Official YIFY movies site: YTS.MX
Jag byggde ett flytande tefat med familjen.
Tanken var inte att det skulle flyga, men det flög iväg!
Nåt mycket ovanligt utspelar sig i detta nu.
Det omfattar ett hembyggt ufo som drivs av helium.
Vad är det som händer? Vad är det där?
Min första reaktion var att nån måste driva med mig.
Det har kapacitet att flyga 3 000 meter.
Det är så bisarrt att man vill skratta.
Jag förstår. Vad är problemet?
Men plötsligt blev det allvar.
Min sexåring är i det. Han flyger iväg!
Har nåt liknande nånsin hänt?
Killen får sig en ordentlig åktur.
Jösses.
Herregud.
Det första samtalet vi fick in till Sky9 kom från familjen.
Det låter som familjen Heene.
Tre, två, ett!
Jag ville bara bygga nåt häftigt för barnens skull.
Mayumi! Du har ju inte förankrat det!
Tänk om mitt fåniga experiment skulle ta livet av min son.
Det var så svårt att ta in.
Vad hade vi gjort?
Det är som filmen Upp i skräcktappning.
Jag hade svårt att tro det. Det kändes som science fiction.
Media satte tänderna i storyn. Vilka var familjen Heene?
De är sanslösa. Heltokiga.
Vi har precis fått bekräftat att familjen var föremål för en realityserie i fjol.
Se på dig!
De är galna. Pappan borde spärras in.
Fokusera på min röst.
Mottot på sheriffkontoret är "den som ljuger ryker".
Nu bryter vi här.
Skitsnack. Det är en sammansvetsad och kärleksfull familj.
Han är 30 meter upp.
Vi tänkte att när ballongen landade skulle saken vara över.
Det skulle ju bli roligt.
Men det var bara början.
BALLONGPOJKEN
Det var 2009 och vi bodde i Colorado, dit vi hade flyttat från Kalifornien.
Vi ville jaga tornador och bedriva forskning.
Jag brinner starkt för det okända.
Nu så!
-Så där ja! -Grattis! Hur känns det?
Vi är en unik familj.
Kolla!
Falcon var sex år, Ryo var åtta och Bradford var tio.
Vi gav oss ut på äventyr och skapade tillsammans.
Vi försöker jaga spänning.
Vi är mitt i orkanen Gustav.
Jäklar!
Vi kollade jämt på experiment på YouTube med pappa.
Nu så!
Vi var typ besatta av ufon.
Vi bodde mittemot familjen Heene.
Richard kom in som en virvelvind, full av energi, pratade oavbrutet.
Men han var supersmart.
Han kunde bygga vad som helst. Han hade koll på elektronik.
Jag brukade fråga om han hade pluggat på MIT.
Vi hade sovrumsfönstret mot deras trädgård.
Dra upp här.
En gång tittade jag ut och såg att han byggde på nåt.
Samma sak igen.
Det såg ut som en silverskiva.
Håller ni? Dra!
Richard hade velat bygga ett flygande tefat sen 1979.
Tänk om alla kunde flyga omkring som familjen Jetson.
Det vore ju underbart.
Att flyga ut ur garaget till skolan och jobbet med sitt tefat.
Man skulle slippa all vägtrafik.
Vi började bygga ett tefat som skulle bli sex meter i diameter, två meter högt.
När han sa att vi skulle bygga ett tefat reagerade vi: "Fan, vad häftigt!"
Brad tar station B, så tar jag A.
-Sätt fart. -Nu kör vi.
Det tog oss två veckor att sätta ihop tefatet.
Så där ja.
-Häftigt, va? -Ja.
Vi hoppades kunna göra en provflygning på vår bröllopsdag.
Tanken var att ha det förankrat och låta det sväva sex meter upp.
Sen skulle vi filma och registrera hur det rörde sig.
Nu ska vi se.
Vad tycks?
Häftigt!
Under tefatet fanns det ett utrymme.
Kolla in.
-Får vi gå in? -Det är nog inte så bra.
Det var inte avsett för människor, utan behövdes för heliumtillförseln.
Pappa lät mig filma experimenten och hålla koll på bröderna.
-Jag är inne! -Han är inne.
Falcon kunde vara ganska vild av sig.
-Kom ut! -Ja, där är du. Kom ut nu.
Inte så att han ville jävlas, men han ställde alltid till med saker.
Ut!
Han pillade på sånt han inte fick röra.
Han gillade att gömma sig i tefatet.
Busunge!
DAGEN FÖR TESTET TORSDAG 15 OKTOBER
Vi sätter på den här. Jag vill att du…
-Jag vill att du förankrar det. -Okej.
Jag fick uppgiften att binda fast tefatet så att det inte flög iväg.
Jag hämtar gasflaskorna.
Vi kopplade på heliumslangen och började fylla det.
Kolla, det funkar. Det blir större.
-Visst är det underbart? -Ja.
Jag känner mig som ett barn!
Det var stunden vi hade väntat på.
Nu kör vi. Tre, två, ett!
Jag drog ut sprinten…
Herregud…
Jag såg det stiga upp till 6 meter.
Mayumi, förankringen!
-Du har inte förankrat det! -Jo!
Nej…
Nej, det där var inte sex meter.
Linorna lossnade så det flög iväg.
Det bara steg och steg…
-Förankrade du det inte? -Jo!
Jag var så förbannad.
Hundratals dollar var bortkastade.
Det slog mig att jag inte såg Falcon nånstans.
Pappa!
Jag försökte säga till pappa att Falcon var i tefatet.
Falcon var där! Falcon var i tefatet!
Jag var så jävla rädd.
Min bror flög iväg i den där grejen och vi kunde inte göra nåt.
-Falcon är där! -Var då?
-I tefatet! -Han var ju nyss här.
Nej, han är där!
-Va?! -Jag såg honom krypa in!
-Han är inte där. -Jo!
Han var ju här nyss.
"Vänta, var är Falcon?"
Jag sprang runt i trädgården, mot garaget…
Falcon!
Han brukade jämt gömma sig.
Jag gick in i huset och letade. Kunde han vara på toa?
Jag letade i vardagsrummet, på övervåningen, jag ropade…
Falcon!
Vi avverkade gömställe efter gömställe.
"Inte här, inte här…"
Vad hade vi gjort?
TID I LUFTEN
Jag hörde skriken och kalabaliken från deras trädgård.
Min son Brennan kom in och sa:
"Pappa, de säger att Falcon kröp in i ballongen och den flög iväg."
Jag kände hjärtat bulta.
Jag fick liksom panik.
"Det kan bara inte vara möjligt."
TID I LUFTEN
Jag tänkte bara: "Herregud…
Vinden kommer att föra honom mot flygplatsen med all flygtrafik."
TID I LUFTEN
"Jag måste ringa flygledningen."
Så jag ringde dem: "Jag tror att min son sitter i vårt tefat."
Då sa hon: "Om det är akut ska du ringa 911."
Så det gjorde jag.
-Är han i luften? -Ja.
-När såg du honom senast? -För 15-20 minuter sen.
-Hur ska vi få ner honom? -Är det nån mer där?
Hon bad att få tala med mig
för att få klarhet i det som han hade berättat.
Hon ställde samma frågor om och om igen.
Var det ett experimentflygplan?
Ett flygande tefat.
Han hade ju berättat. Vad skulle jag förklara? Vi ville ju ha hjälp.
Vi måste få ner min son!
Varför fattade de inte?
TID I LUFTEN
Jag satt i patrullbilen och skulle just sluta och gå på ett jaktskift
när jag hörde sprakande röster i radion prata om en sexåring
som hade försvunnit i ett flygande tefat.
Jag tänkte: "Vad i hela friden är det här?"
Så jag åkte raka vägen hem till dem.
Richard och Mayumi var förtvivlade.
Vi genomsökte huset noggrant,
inte bara en och två gånger, utan tre gånger.
Andra var ute och letade på andra platser där pojken kunde vara.
Men min magkänsla sa mig att det faktiskt kunde vara riktigt illa.
Vi ska snart gå till ekonominyheter,
men först en nyhetsuppdatering om en mycket ovanlig situation
som omfattar ett barn och en hembyggd luftfarkost formad som ett ufo,
som drivs av helium.
TID I LUFTEN
Barnet ringde in till vår kanal i panik och bad oss flyga ut med vår helikopter.
Nyhetschefen sa att vi skulle leta efter ett flygande tefat med en sexåring i.
Jag blev bestört och sprang raka vägen till flygfältet.
Vi lyfte direkt och flög sydost för att leta efter pojkstackaren.
Vi flög runt och sökte efter en prick i luften.
-Där… Nu försvann det. -Vi såg nånting där.
-Uppåt åt höger. -Där har vi det.
Äntligen. Förlåt, det har varit som att hitta en nål i en höstack,
men nu har vi det.
Jag ska försöka zooma in och se om vi ser barnet.
När jag fick syn på farkosten var den på typ 3 000 meters höjd,
men vinden bar det med sig snabbt.
Nu blev jag ännu räddare, för nu var det bekräftat, men vi kunde bara filma.
Det är som att bevittna en krasch i Nascar och inte kunna göra ett dugg.
Jag tittade på tv
och MSNBC avbröt sändningen från ett väljarmöte med Barack Obama.
Jag får be er vänta, för vi har fått in en ofattbar nyhet som vi följer direkt.
Jag tänkte: "Vänta, vad är det här?"
Det såg ut som en mikropopcornpåse som flög runt i luften.
Som journalist ser jag det här och tänker: "Sånt här går inte att hitta på."
Vinny i studion tyckte att han såg en liten arm sticka ut.
Det är som att bevittna en tågkrasch. Fasansfullt.
Alla avbröt sina sändningar.
Det är som filmen Upp i skräcktappning.
Tydligen var luckan öppen och pojken hade…
Jag zappade och såg att det hade utvecklats från nåt väldigt lokalt
till ABC, NBC, CBS, CNN, Fox News…
En ofattbar dramatik utspelar sig i direktsändning.
Alla rapporterade om det.
Vi får in de här bilderna från KUSA. Det här är direktsänt.
Det finns bara ett utrymme och om han andas helium kan han kvävas.
Storyn var överallt.
ÄR DET PÅ RIKTIGT? STACKARS BARN!
KAN DE INTE FÅNGA DET MED LASSO? EN DÖD SEXÅRING ÄR INGET SKÄMT…
Nationalgardet i Colorado är inblandat i vad som börjar likna ett Apollo 13-drama.
Tänk om barnet skulle falla ut.
Skulle vi se ett litet barn dö i direktsändning?
TID I LUFTEN
Enligt polisen befinner sig Richard Heene i huset.
Larimer Countys sheriffmyndighet är också inblandad.
Det kom en massa skåpbilar från media.
Det var journalister överallt.
De knackade på: "Vill ni kommentera?" "Nej, det vill vi inte."
Vi hade inte råd med kabel-tv så jag visste inte vad som pågick.
Polisen sa att jag skulle avvakta, men jag ville ju göra nåt.
Jag behövde få veta vad som hände.
Tusen tankar flög genom huvudet. Jag kände mig maktlös.
"Vad ska vi ta oss till? Kommer han att klara sig?"
Då fick vi in ett tips från en granne
som sa att hon hade bilder på när nåt föll ut från tefatet.
De visste inte, men det kunde ha varit Falcon.
Det var ingen vidare kvalitet och det kunde varit en fågel,
men vi var ju tvungna att ta det på allvar.
Hur hanterar man en sån sak?
Tänk om jag hade dödat min son med ett löjligt experiment.
TID I LUFTEN
Heliumet börjar sippra ut allt snabbare, vilket innebär att han sjunker snabbare.
Det är oklart hur länge han blir kvar i luften.
Jimmy, piloten från Sky9, bad mig att hålla mig under farkosten.
När jag till slut fick syn på den blev jag orolig,
för jag såg att den började tappa form och sjönk.
Den förlorar som ni ser helium.
Men jag visste inte hur länge till den skulle flyga eller vart.
Jag hade själv en åttaåring
och tänkte hela tiden på hur det måste kännas för pappan.
Det är tydligt att den läcker gas i snabb takt nu.
Nu var han nog inte ens 60 meter över marken.
Han närmar sig marken. 30 meter kvar.
Jag flög ut ur bilen, tog kameran och satte av.
-Den närmar sig marken. -Nu landar han.
-En riktig mjuklandning. -Ja.
Jösses…
Jag var nu den enda på plats som sände direkt från marken.
Det verkar sluta bra. Nu vill vi bara veta hur lille Falcon mår.
Folk stack hål i farkosten, sökte igenom den,
vände på den för att hitta ingången…
Och där stod jag och skulle rapportera.
Var är ingången?
Vad pågår där nere på marken, Brian?
Jag har fått viss information
och jag vet inte hur jag ska säga det,
men det verkar inte vara nån i ballongen.
Jösses…
Jag vet inte…
Enligt KUSA:s fotograf på platsen
så var det ingen i farkosten.
Det var fruktansvärt att behöva meddela alla att pojken inte var där.
När den landade trodde jag att han var i säkerhet.
Var var han? Hade han fallit ut?
Då kunde han omöjligt ha överlevt.
Ta med Lewis och börja vid avfart 36.
Sökandet på marken var igång och vi hoppades hitta Falcon
nånstans längs flygsträckan.
De behövde söka längs hela den 9 mil långa sträckan.
Vi började stålsätta oss för begravning i grannskapet.
Jag stod i köket när jag plötsligt hörde tumult och skrik.
Jag visste inte vad som hade hänt.
Jag visste inte om de fått veta nåt som jag inte fått veta.
Först kunde jag inte tro det.
Så jag tittade en gång till.
Jag vände mig om, och herregud…
"Falcon!"
"Du är hemma!"
Jag ser honom fortfarande framför mig, lilla sexåriga Falcon.
Richard rusade fram till honom och kramade honom.
Sen lät vi honom inte vara ifred mer.
Jag kunde inte tro det. Vilken fantastisk överraskning.
Jag blev förvånad av deras reaktion.
Jag sa typ: "Mamma, jag är hungrig."
Och de flippade ur totalt.
"Varför gråter ni?" frågade han. Nåt i den stilen.
Vi har varit jätteoroliga för dig. Var har du varit?
När Falcon berättade trodde jag knappt mina öron.
Kolla här…
Jag försökte smyga in i det flygande tefatet,
för det var ju ett flygande tefat, så det var häftigt.
Det fanns ett utrymme som var perfekt för mig.
Jag ville bo därinne.
Kom ut därifrån!
Vad håller du på med? Gå ut därifrån.
Han gormade åt mig, så jag blev rädd och ville inte vara där mer.
Jag gick in för att vara för mig själv.
Jag gick upp till mitt senaste gömställe i vindsutrymmet ovanpå garaget.
Jag var där en stund, blev uttråkad och somnade.
Sen när jag vaknade
hörde jag konstiga ljud från typ människor och bilar.
Sen gav jag efter för hungern och uttråkningen.
Så jag gick ner och såg att det var en massa folk där.
Jag hade svårt att ta mig fram bland alla ben.
Sen frågade nån: "Vem är du?"
Vi har fått in en nyhet.
Barnet har påträffats vid liv.
Sexåringen befann sig aldrig i ballongen utan var i huset.
GRABBEN GÖMDE SIG I GARAGET…
FALKEN HAR LANDAT!
Var han i huset?
Hade polisen sökt igenom huset och inte lyckats hitta en sexårig pojke?
Det är av högsta prioritet så fort ett barn är försvunnet
att man söker i hemmet.
Det trodde jag att vi hade gjort.
Jag trodde att vi hade sökt noggrant, men uppenbarligen inte.
17.04
17.05
Man kan föreställa sig hur nyhetsproducenterna ringde:
"Ni måste åka ut till huset."
Det kryllade av bilar i området
och av journalister som försökte intervjua familjen,
men de vägrade.
Vår pressansvarige hörde av sig: "Det här är mer än vi kan hantera."
"Kan ni ta över?"
SHERIFF I LARIMER
Ibland behöver chefen ingripa och styra upp en situation.
Det är oklart om han överhuvudtaget varit i ballongen, men bröderna…
Jag pratade med Richard, Mayumi och barnen.
Och Richard bestämde sig för att gå ut och tala till pressen.
Jag ville egentligen inte, men de sa:
"Om ni inte ger dem nåt kommer de att förfölja er i två veckor."
Så jag tänkte: "Herregud…"
Jag bad dem följa med ut.
Det här är pappa Richard.
Det är förstås jobbigt med alla kameror, så var snälla.
Jag behövde ställa om från skiten vi precis hade varit med om.
Jag försökte behålla lugnet.
Jag vill tacka polismyndigheten i Larimer County…
Men egentligen ville jag bara springa in igen.
Jag vill tacka nyhetshelikoptrarna som hjälpte till med sökandet.
Det var konstigt, för de var utmattade, men också frånvarande på nåt sätt.
-Några frågor? -Får han utegångsförbud nu?
Vi behövde tid.
Jag behövde få glädjas åt att vara med min son efter det vi varit med om.
Men de var på mig: "Ställ upp på den intervjun, gör det där…"
Så jag gick med på att vara med i Larry Kings program.
18.54
Det skulle ske på kvällen.
Det kom in fotografer, ljudtekniker, inslagsproducenter…
Jag sa: "Om ni är med hos Larry King så sänds det i hela landet."
"Det är lugnt, det fixar vi", sa han.
Jag var nervös och barnen förstod inte riktigt,
men jag kände pressen att ändå fortsätta.
Dessutom var det direktsändning!
Välkomna, tittare i USA och i världen. Jag heter Wolf Blitzer.
Vi vänder oss direkt till Fort Collins i Colorado.
Jag vet inte om Falcon hör mig.
Han somnade alltså i garaget.
Hörde han att ni ropade på honom?
Han undrar om du hörde oss ropa på dig.
-Så det gjorde du? -Gjorde du det?
Varför kom du inte fram?
Ni sa ju att det var…
…för tv-programmet.
Alltså…
Nej…
Vänta, vad sa han för nåt?
Jag hade jättehög volym i hörsnäckan. Det susade och jag hörde inte vad han sa.
Så jag viftade liksom bort det, vad det nu var han sa.
Vår reaktion var liksom… "Va?"
Det förvånade mig när Falcon sa att det var en uppvisning.
Jag fattade inte vad han menade.
Jag kollade på Dean och tänkte:
"Nu kommer det att ta fart, efter den där kommentaren."
Jag förstår, men det verkar som om du ändå hörde, för du sa: "Alltså…"
Ja, jag hörde ju att han pratade, men inte riktigt vad han sa.
Vad menade han med att det var "för tv-programmet"?
Jag vet inte, han syftade nog på medierna. De har ställt en massa frågor.
Han var bara sex år gammal,
och folk tolkade ju det där bäst fan de ville.
Sen tog det hus i helvete.
Alla undrar vad han menade med att det var "för tv-programmet".
DET VAR BLUFF! POJKEN FÖRSA SIG I INTERVJUN!
VAR BALLONGPOJKEN FEJK?
Alla pengar som hade gått åt efter att leta efter busfröet…
Det är otroligt hur en liten mening från mig
kunde påverka hela landet så där.
Från en prövning i luften till en prövning i hetluften.
Den stora frågan är nu om allt var bluff.
Den familjen ligger risigt till.
SKICKA UPP DEN JÄVLA FARSAN I EN BALLONG
Det var som en mardröm. Herregud…
FREDAG - MORGONEN DÄRPÅ
På morgonen frågade vi Falcon vad han menade med det där.
Då berättade han att innan intervjun
hade fotograferna frågat honom hur han tog sig upp på garagevinden.
"Kan du visa?"
Var det där du tog dig upp?
Jag minns fortfarande reporterns ansikte.
Jag minns hur han såg ut och att han frågade:
"Kan du visa hur du gjorde för mitt tv-program?"
"Visst."
"Herregud", tänkte jag.
"Nu gäller det att gå ut i tv igen och förklara att det inte var en bluff."
Richard, Mayumi, Falcon och hans bröder Bradford och Ryo.
Diskussionsforumen svämmar över av skeptiska kommentarer.
"Ni sa att det var för tv-programmet"?
Det var en massa kameror utanför huset och vi blev intervjuade…
Mår du bra, Falcon?
De trodde nog att det skulle hjälpa.
Jag behöver kräkas, mamma.
Men sen blev Falcon illamående i sändning. Han ville inte.
Det hela började mest likna en cirkus.
-Ska vi gå till badrummet? -Ja.
Man kan tycka att de borde ha gått till reklam och låtit honom hämta sig,
men nej, de körde bara på.
Mår han bra? Borde nån gå med honom? Du kan gå efter, Mayumi.
-Kan jag det? -Javisst, vi förstår.
Lilla Falcon var så stressad att han kräktes
och frågorna bara fortsatte.
Jag kände att jag behövde försvara dem.
De är uppfinnare. De vill få uppmärksamhet för det,
inte att deras barn försvinner. Det här var inget skämt.
Jag ville tro gott om dem.
Nyhetsprogrammen börjar nu berätta om familjen Heene.
Richard Heene kallar sig stormjägare och uppfinnare.
Barnen använder ovårdat språk. Det lyser många varningslampor.
Richard Heene säger sig uppfostra barnen till att vara orädda för äventyr.
KÄNNS INTE FAMILJEN BEKANT?
Sen kommer det fram att paret varit med i Wife Swap.
Har inte du gått med på att byta liv med en annan kvinna?
Har du inte det? Jag ställde en fråga!
Hon vill gå ner.
Ska du ner eller ska du sitta?
Jag var med i programmet Wife Swap med Richard och Mayumi Heene.
Nu kör vi!
Det här blir ett nytt äventyr!
När jag såg det flygande tefatet på tv
visste jag inte varför de sa att pojken var i ballongen,
men jag visste att han inte var det.
Hur visste du det?
Jag är synsk.
Du är lat och vill inte göra nånting!
Du är kass!
När jag såg ballongen tänkte jag på en gång:
"Det här har Richard gjort avsiktligt." Det var min första tanke.
Inget kött, sa jag.
Han ville ha uppmärksamhet.
Vad gör du?!
Inget kött, sa jag. Det där får du städa upp.
Men när jag lärde känna honom i programmet
märkte jag att han var mycket omtänksam med barnen.
Jag kunde inte föreställa mig
att han skulle ljuga om att hans son var i ballongen.
-Jag vill träffa mamma! -Pojkar!
Eftersom de hade varit med i tv förut
fanns det en möjlighet att de känslor som de gav uttryck för i den här historien
var spelade och inte äkta.
-Har du sett Wife Swap? -Nej.
Som ni ser på mina kläder föredrar jag westerngenren.
Värderingarna i de gamla serierna
stämmer överens med mina, om sanning och amerikansk redbarhet.
Vi anklagades för att vara uppmärksamhetstörstande
eftersom vi varit med i Wife Swap, men det är vi inte alls.
Jag ville absolut inte göra Wife Swap, det lät vidrigt,
men de betalade, och vi behövde pengarna.
På fredagen började folk ge sig på oss och kritisera oss.
Vi behövde visa för alla att allt hade varit en olyckshändelse
och att faran varit äkta.
Därför släppte vi filmklippen.
Fox News har fått in ett nytt videoklipp som ska vara filmad i hemmet
just innan den ökända ballongen lättade från marken.
Vi ville visa att det var på riktigt och inget påhittat.
Mayumi! Du har inte förankrat det!
När jag såg det uppfattade jag känslorna som Richard visade
som överdrivna och spelade inför kameran.
I kaoset som följer verkar Richard Heene inte höra sin äldsta sons upprepade rop
om att Falcon var i skeppet.
-Falcon är där! -Var då?
-I skeppet! -Va?!
Det var dokusåpanivå.
Filmen kommer nog bara att stärka bilden av att allt var bluff.
Polisen sa igår att de inte misstänkte det…
Folk kommenderade: "De fejkar."
Vad snackade de om? Sanslöst!
Det är bara att titta, så ser man att det inte är producerat.
-Du förankrade det inte! -Falcon var i skeppet!
Jag skrek för att jag var rasande.
Det var 100 procent äkta.
Jag trodde att filmklippen skulle reda ut saken, men tydligen inte.
Kom.
Ser ni det starka ljuset därute?
Hur ska vi kunna sova?
"Inga fler intervjuer", har jag sagt.
"Vi är klara med det här." Men ändå är de kvar därute.
LÖRDAG - TVÅ DAGAR EFTER FLYGNINGEN
Kom ut, mr Heene.
Det blev lördag. Vid lunchtid ringde Heffernan
och bad mig komma till sheriffkontoret för att hämta mitt flygande tefat.
Så jag åkte dit, glad över att få tillbaka tefatet.
"Först vill jag ställa några frågor för att få klarhet i saker", sa han.
Han frågade om jag gick med på ett lögndetektortest.
Jag hade inte för avsikt att ge honom ballongen då,
men använde det som en taktik för att få in honom till sheriffkontoret.
Jag försökte framhålla att vi trodde på honom, att vi var på samma sida.
Men i själva verket?
I själva verket hoppades jag på ett erkännande i lögndetektorn.
Jag ser framför mig hur du går ut inför kamerorna efteråt och säger:
"Vet ni vad? Jag klarade lögndetektortestet."
"Okej, jag ställer upp", tänkte jag. "Sen kan jag åka hem med mitt tefat."
När du larmade, visste du då att Falcon inte var i ballongen?
Nej.
Jag behöver sträcka på benen.
Det var uppenbart att mr Heene försökte slingra sig.
Han var nervös och svarade inte på frågorna omedelbart,
utan behövde tänka efter och göra nån sorts tankeövningar,
och låtsades somna på ett nästan komiskt sätt.
Det är allmänt erkända strategier för att lura en lögndetektor.
Får jag ställa mig upp lite?
-Vad händer? -Jag håller på att somna.
Jag var väldigt trött. Jag hade inte sovit på 50-54 timmar.
Ta några djupa andetag.
-Så. -Så?
Och jag har haft diabetes sen 15 års ålder.
Så jag stack mig i fingret
och såg att blodsockret hade skjutit i höjden.
Nu får du faktiskt fokusera, Richard.
Sen blev han upprörd.
Fokusera på att hålla dig vaken.
Jag fattade inte varför, för jag svarade sanningsenligt på alla hans frågor.
Lögndetektortestet gav ingenting på grund av hans motåtgärder.
Så vi riktade in oss på Mayumi.
Vi tog in Mayumi till sheriffkontoret för att köra lögndetektorn på henne.
Vi pratar med Richard också, så att vi får båda era versioner.
Efter lögndetektortestet sa Bob Heffernan:
"Du blev underkänd i lögndetektorn."
Och jag sa: "Menar du det?"
Jag önskar…
Jag önskar att en av oss får vara med barnen,
men så kanske det inte blir.
Med tårar i ögonen bekände hon för mig att det hade varit en bluff.
Det var ett regelrätt bekännande.
Byggde ni tefatet för att iscensätta den här bluffen?
Var det hela syftet?
Meningen med experimentet var inte bara det här.
Jag var inte så bra på engelska då,
så jag hade missförstått innebörden av ordet "bluff".
Så allt var alltså en bluff.
Hon hade examen i engelska från Japan och hade läst på college i USA i tre år.
Det fanns ingen språkbarriär.
Så det du nu slutligen säger är: "Ja, vi ljög."
"Det var en bluff i syfte att marknadsföra oss själva."
Jag fick veta att paret Heene hade kämpat för att få ett eget tv-program.
De skulle gynnas av att hamna i nyheterna och att deras namn blev känt.
Jag tror att det var motivet bakom bluffen.
Det där går inte ihop.
Varför skulle jag ställa mig själv i dålig dager och riskera fängelse?
Hur skulle det ge mig ett tv-program?
Berättade ni om det här för pojkarna?
Det gjorde vi.
Hur fick ni med dem på det?
Bad ni dem att låtsas som om deras bror var i ballongen?
Ja…
Nåt åt det hållet.
Efter förhöret hade jag tillräckligt för att gå vidare med åtal.
De är på väg hem igen.
Polisen beslagtog igår kväll bevismaterial i huset
och av de fyra åtalspunkter som man hoppas kunna gå vidare med
är två grova brott av fjärde klassen
som kan ge upp till sex års fängelse och 500 000 dollar i böter.
SÖNDAG - TRE DAGAR EFTER FLYGNINGEN
På torsdagen hade vi befunnit oss i en nödsituation
och på söndagen var vi brottsmisstänkta.
En kvinna gav mig ett telefonnummer och sa:
"Ring den här advokaten. Han heter David Lane."
På söndagen efter händelsen kom de till mig från Fort Collins.
Det var uppenbart att Richard och Mayumi älskade sina barn över allt annat.
Mayumis engelska var inte så bra,
så vi fick förklara för henne vad orden "bluff" och "bedrägeri" betydde.
-Trodde du att han var på vinden? -Nej.
Sen fick jag se filmen på Mayumis förmenta "bekännelse".
Det var ingen bekännelse.
Var var Falcon nånstans? Var han på vinden?
Det visste jag inte.
När man pratar med en person som inte kan språket så bra
är det ganska givet att ledande frågor kan locka fram ett falskt erkännande.
Visste du att han var i huset, men inte att han var på vinden?
Nej.
Jag sa till David Lane: "Det här bekänner jag inte. Aldrig i livet."
Han sa: "Innan ni gör nåt mer ska ni kolla upp fallet Tim Masters."
Tim Masters är oskyldig.
Jag försvarade Tim Masters när han stod åtalad för ett mord han var oskyldig till.
Masters dömdes för att ha mördat en kvinna som påträffats död nära hans hem.
Enligt försvaret hade åklagaren undanhållit viktigt bevismaterial,
vilket han själv förnekar.
"Polisen är korrumperad", tänkte jag. Han satt i fängelse i tio år, oskyldig.
Det ville inte jag vara med om.
Jag misstänkte att polisen försökte sätta dit dem.
Jag erbjöd mig att göra det gratis, så kunde vi ta detaljerna senare.
Jag ville se vad jag kunde göra.
David Lane är känd i Colorado som polismotståndare.
Larimer Countys sheriffmyndighet är inte alls korrupt.
Detsamma gäller polisen i Fort Collins och rättsväsendet i Larimer County.
De ville ha en fällande dom.
Med mediehysterin som rådde
kunde det innebära att Richards familj kom i kläm.
Innan jag får mer insyn i bevisningen i målet
vet vi inte mycket om vad sheriffmyndigheten påstår sig ha.
Jag har inga höga tankar om David Lane. Han är mediakåt.
Jag trodde inte de hade nåt.
Sen kom åklagaren oss med ett förlikningsförslag.
"Richard, vi vill att du erkänner dig skyldig
och går med på 30 dagars fängelse."
"Då kan Mayumi klara sig undan med ringa brott
och slipper bli utvisad till Japan."
Jag kände bara: "Era svin!"
"Ska ni hota att utvisa barnens mamma för det här?"
"Vad är det med er?"
Om jag skulle ta striden i rätten och förlora
riskerade jag att tvingas lämna landet.
Det skulle innebära att jag inte skulle få träffa mina barn
och att jag inte skulle få träffa Richard.
Nåt sånt har vi aldrig föreslagit.
Jag känner åklagarmyndigheten
och det är högst otänkbart att de skulle ha försökt pressa fram en förlikning.
Vi stod inför att åtalas för en massa brott
som kunde göra att Mayumi blev utvisad, att vi förlorade våra barn
och jag hamnade i fängelse.
Vad skulle vi ta oss till?
EN MÅNAD EFTER FLYGTUREN
Så vi inställde oss i rätten och jag sa till David:
"Jag vill inte erkänna mig skyldig. Kan jag inte ta striden?"
Han svarade: "Det kan du, och jag skulle nog kunna vinna."
"Men du måste tänka på din fru."
Jag kände: "Jag kan ju inte erkänna!"
God morgon, herr domare.
Hur ställer ni er till åtalet?
Skyldig.
Mr Lane, jag har läst…
Men sen kände jag att jag bara ville få det överstökat.
Vi behövde få det ur världen och fortsätta med våra liv.
Richard och Mayumi Heene, paret bakom ballongbluffen, har fått sin dom.
Richard får 30 dagar i fängelse och hustrun 20 dagars villkorlig dom.
Hon ska inställa sig hos fångvården varje dag och därefter utföra samhällstjänst.
Richard offrade sig för familjen.
Förlåt, jag har nära till tårar och det här får mig att gråta.
-Varför? -För att det är så orättvist.
Mottot på sheriffkontoret är "den som ljuger ryker".
Man får ingen andra chans.
När pappa hamnade i fängelse förstod jag allvaret.
Det hade på sätt och vis varit mitt fel för att jag överreagerade så.
Jag sa gång på gång att jag trodde att Falcon var där, för jag trodde det,
men det var han inte.
Jag minns att jag hade dåligt samvete för att jag hade gjort nåt dumt,
men när tänker på det nu så var jag faktiskt bara sex år
och de vuxna tog nåt som jag hade sagt
och gjorde det till nånting annat som de trodde att det var,
och blåste upp det.
Det är häpnadsväckande.
90 DAGAR SENARE
Jag hade suttit av mitt fängelsestraff.
Jag ringde övervakaren och sa: "Jag vill flytta härifrån."
Vi fick för mycket uppmärksamhet.
Det var grannarna, det var pressen…
Jag ville att alla jävlar bara skulle lämna oss ifred.
Så vi flyttade.
Jag behövde lämna min skola och mina kompisar.
Det kan jag bli så arg för. Hur kunde det bli så?
Sista gången vi såg familjen Heene var strax före att de flyttade.
Jag knackade på, men de öppnade inte.
När vi närmade oss pojkarna sa de: "Vi får inte prata med er."
Jag kände mig sårad. Vid det laget var jag övertygad om att det varit en bluff.
-Tänk att han var däruppe. -Och somnade…
Richard fick vår familj att ömma för dem.
Han fick hela landet, hela världen att ömma för dem.
Det var verkligen oschyst av honom.
Han lurade oss allihop.
Alla har sin egen trosuppfattning
och en bild av hur andra personer är.
Men personer som Richard är inte som andra. De är invecklade.
Man kan tro att man känner honom, men gör det antagligen inte.
Efter allt det där flyttade vi till Florida och började om.
Vi bosatte oss här, och det känns som en fästning,
där vi kan gömma oss från omvärlden och glömma allt som hände.
Duktig pojke.
2020 BENÅDADES RICHARD OCH MAYUMI AV COLORADOS GUVERNÖR.
"LÅT OSS ALLA VÄNDA BLAD", SA HAN.
Benådningen signalerar att jag är en hederlig person.
Att allt som de beskyllde mig för inte var sant.
Det är min syn på saken.
Vi kapar den här…
Det förvånade mig att guvernören gjorde det utan att rådfråga oss i rättsväsendet.
Det är upprörande att han gjorde det utan att avkräva Richard ett erkännande.
Vi vill att vattnet ska rinna längs hela…
Efter benådningen blev jag fullvärdig amerikansk medborgare.
Nu behöver jag inte vara rädd för att behöva skiljas från mina barn.
Det här vill jag verkligen se.
Det var sorgligt att tefatshistorien slutade så, för jag älskade tefatet.
Men det hindrar inte mig.
Så där, ja. Snyggt.
Jag jobbar på nåt nytt nu, nånting riktigt stort.
Jaså?
Ja.
Undertexter: Martina Nordkvist