Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Jøss, fullt hus.
ORDFØRER ROB FORD
God ettermiddag, dere.
Jeg vil benytte anledningen til å ta opp flere saker
som har sirkulert i media de siste dagene.
Jeg bruker ikke crack, og jeg er ikke avhengig av crack.
Fy faen.
Fy fader.
Jeg kan ikke tro hva Torontos ordfører sa på direktesendt TV.
Nok er nok, og jeg vil ha respekt.
Straks Rob Ford ble valgt,
skjønte alle at de neste fire årene ikke ville bli kjedelige.
-Folk elsket ham. -Han var som en rockestjerne.
Suksessen hans ga ingen mening etter normal politisk standard.
Du vil smyge inn en rask avgjørelse. Staben vil ikke. Du er sur.
Han gjorde rådhuset til et sirkus.
Han har ikke et snev av troverdighet.
Han leverte alltid dette bildet av hvermannsen,
men det han fortalte alle, var en løgn.
ORDFØRERENS KONTOR UTE OG DRIKKER
Plutselig innså vi at Canadas største by
ble kontrollert av en mann uten kontroll over livet sitt.
-Bort fra eiendommen min! -Jeg drar!
Hvis du er alkoholiker, som du vet…
Ordfører Ford, har du et dop-problem?
Jeg sa: "Rob, de sier de har en video der du røyker crack."
Og han sa: "Slapp av, kompis. Det finnes ingen video."
Tro meg, jeg har sett den. Han røyker dop i den videoen.
Det er bare løgner etter løgner.
Jeg kan ikke tro at jeg er her nå. Dette er sprøtt.
Når du angriper min integritet, ser jeg rødt.
Det var så mange vendinger at du ikke kunne forutse det.
Det siste var at
Olivia Gondek sier at jeg vil slikke f**** hennes.
Fy faen!
Fest setebeltet. Dette kommer til å bli vilt.
KATASTROFALT: BORGERMESTEREN AV KAOS
Vaskebjørnene var i dem,
i de overfylte containerne på Spadina over natten.
Potene er klissete av mat,
takket være søppelstreiken som har vart i 16 dager.
I 2009 var jeg oppdragsansvarlig ved en nyhetskanal som sendte døgnet rundt.
Toronto er Nord-Amerikas fjerde største by,
og søppelstreiken lammet byen,
og det var avskyelig.
Søppelfjellet vokser, og folk kaster…
De bare kaster det overalt. Det er ikke riktig.
For å gjøre jobben min, måtte jeg finne steiner på veien
og kaste dem for å spre vaskebjørnene.
Det hopet seg opp med søppel da det var varmt og stinkende.
Nå steker søpla i temperaturer som nådde over 30 grader i dag.
Det var spesielt skadelig for daværende ordfører,
en mann ved navn David Miller.
Ordføreren viser ikke mye lederskap i denne konflikten.
Søppelstreiken skadet ham politisk,
og han trakk seg i 2010 og avsluttet ordførervervet.
Ingen favoritter sto klare i kulissene.
Løpet var vidåpent, alle kunne bli med
og stjele historien og overskriftene.
Kan du si at han er her?
Som Rob Fords venn, ringte jeg ham med en gang.
Jeg sa "Rob, du må stille." Han sa: "Tror du det, kompis?"
Jeg sa: "Ja, dette er din tid."
Helt fra starten av hans politiske liv
anså han seg som en offentlig tjenestemann.
Han jobbet for folket.
De ville bli representert. De var ikke representert.
Det er velkjent. De sa: "Blir du rådmann på fulltid?"
Jeg sa: "Ja."
Folk var opprørte, og folk var lei av rådhuset.
Og derfor visste jeg at dette området var modent for en som Rob,
så mye at jeg faktisk sluttet i markedsføringsjobben min,
og jeg begynte å jobbe for ham som guide innen sosiale medier.
Det er på tide å stoppe fordelssystemet som gir luksus og fordeler til politikere
og gullkontrakter til vennene deres.
Jeg husker første gang jeg så Rob, rett etter valget i 2003,
og jeg tenkte: "Hvor kom denne fyren fra?"
Han kom og gliste til meg.
Jeg sa, "Du bør gjøre som rådmann Cho." Han sa: "Hold kjeft."
Han var så aggressiv at mange ikke ville sitte nær ham.
Og han byttet alltid plass til han endte opp to seter unna meg.
-Stille, ingen snakker til deg. -Ok, rådmann.
Rob Ford var en kontroversiell rådmann
som var kjent for å ikke være politisk korrekt.
Om du ikke bruker nåler eller er homofil, får du ikke AIDS.
En dag pratet jeg med ham. Han sa: "Jeg stiller som ordførerkandidat."
Jeg sa: "Ikke gjør det. Du kommer til å tape.
Du kan ikke vinne. Hvorfor utsette familien for det?"
Han sa: "Nei, jeg skal vinne. Virkelig, jeg skal vinne."
Bare still mot meg
om du tror du kan gjøre en bedre jobb for velgerne i bydel 2.
En venn ringte meg og sa: "Hva vet du om Rob Ford?"
Om jeg trodde han kunne bli ordfører.
STABSSJEF
Jeg sa: "Nei, det tror jeg ikke."
Jeg var offiser i hæren i 14 år i de kanadiske styrkene.
Jeg returnerte til Canada utslitt og frakoblet forretningsnettverket mitt.
Så jeg lette etter en jobb.
Min introduksjon til Ford-familien var Robs storebror, Doug Ford.
Han sa: "Vil du bli stabssjef?"
Og jeg sa ja,
for jeg trodde det skulle bli seks ukers arbeid,
for jeg trodde ikke at Rob Ford kunne nå langt.
Doug og Rob var veldig nære.
Doug hadde en enorm innflytelse
siden han var storebroren og valgkamplederen.
Det var alltid en forståelse for at dette var Ford-familiens foretagende.
Rob Ford er ny i politikken, men ikke familien hans.
Faren min representerte sør for 401.
Robs avdøde far kom fra gatene og gjorde seg selv til mangemillionær.
Jeg oppdro familien min her.
Vi startet en bedrift på et bordtennisbord i en kjeller.
DECO TRYKK
Han drev et trykkeri.
DECO ETIKETTER OG MERKER
Her er et Rob Ford-klistremerke fra Deco, som var selskapet på den tiden.
ROB FORD ORDFØRER
Den mannen var veldig streng mot barna sine.
Så Rob prøvde alltid å glede faren sin på mange måter.
Hva med å holde kjeft?
Faren hans hadde også vært politiker og spilt fotball.
Rob elsket fotball, men var ikke noe god. Han hadde ingen evne til forretninger.
Så det som gjensto, som ville glede faren, var politikk.
SJU MÅNEDER TIL VALGET
Doug Ford hadde skissert hvordan vi skulle starte.
På Toronto kongressenter. Det ville komme 5000 mennesker.
Jeg lo. Jeg lo ikke høyt, jeg lo stille.
Aldri sett et politisk arrangement med mer enn et par hundre.
Fem tusen virket latterlig.
Ford som ordfører!
Men gjennom sosiale medier samlet vi en gjeng med tilhengere,
og vi skulle marsjere til rådhuset.
Vi går om fem minutter. Vi skal gå opp Yonge Street.
I siste øyeblikk, om noen kjenner Toronto,
gikk vi opp Victoria Street, hvor det er et TV-studio.
Så vi gikk forbi TV-studioet.
Her prøver Rob Ford å få gratisreklame i bakgrunnen nå på frokost-TV.
De stoppet frokostprogrammet
for å si: "Se på dette."
De går bare rundt kvartalet og frem og tilbake. Der, ja.
Det var genial, gratis publisitet på lanseringsdagen,
og jeg var flau over at det ikke var min idé.
"Glimrende, Tom. God idé. Led oss videre."
Jeg er fra Etobicoke, hvor Rob Ford er fra.
Vi er på samme alder. Jeg er litt eldre.
Men på tomannshånd var han hyggelig og interessant.
Så jeg tenkte: "Selvfølgelig bør jeg dekke dette."
Og jeg kjørte til Etobicoke uten å vite hva som ventet.
TORONTO KONGRESSENTER
Jeg kom til en stor sal, og jeg tenkte: "Klarer han å fylle denne?"
Jeg var den eneste nyhetsreporteren der.
Jeg gikk inn, og med så mange folk der allerede,
måtte de hente stadig flere stoler.
Rommet var fullt.
Jeg sa at det var rundt 2000 der,
det var mitt anslag.
Han gikk opp på scenen og sa: "Tusen takk for at dere kom.
Jøss, det er 5000 mennesker her i kveld."
For hvis du sier det, er det sant.
FORD SOM ORDFØRER
Jeg så meg rundt i rommet og så Bay Street-bankfolk og bussjåfører.
Jeg synes at Rob Ford bør bli Torontos neste ordfører.
Han vil passe på mine og dine penger.
De som støttet ham
var et tverrsnitt av byen Toronto.
Han har integritet.
Rob er fyren for folket, av folket.
Valgkampen hans ble meg forklart
som at Rob Ford ga ut visittkortet sitt til nesten alle han møtte,
og han sa: "Har du et problem, ring meg."
En kollega sa at faren hennes hadde et tre i bakgården,
og treet holdt på å dø.
Min venns far ringte Rob Ford.
Han kom til huset, så på treet og formidlet en løsning.
Så han fikk ting gjort blant folk.
Har du problemer med boligen din? Dusjen, komfyren, kjøleskapet?
Han hjalp alle.
Uansett om du var i hans bydel
eller hvor du var i byen,
og han ble beundret for det.
Rob Ford er best, han er ærlig.
Vi trenger noen som kan stå for det han tror på.
Kom igjen, Toronto. Rob Ford som ordfører.
Kjærligheten, makten og støtten i det rommet var utrolig.
Og for første gang tenkte jeg: "Jeg tror denne fyren kan vinne."
Media ble overrasket over hvor populær Rob ble.
Jeg heier på fyren.
-Klar? -Klar.
De begynte å grave i fortiden hans.
ARRESTASJONSBILDE
Ford granskes for en dom for kjøring i påvirket tilstand i Florida i 1999.
Rob Ford avslørte anklagen etter at en nylig avisreportasje
anklaget ham for å lyve om besittelse av marihuana.
Jeg gjorde en feil, jeg er et menneske. Vet ikke hva jeg skal si. Beklager.
Den unnskyldningen er fra 2006,
etter at han løy om å banne og kjefte på et par
under en hockeykamp i fylla.
Men til tross for alle de historiene, vokste populariteten hans bare.
Folk er lei av sløsing, det er sikkert.
Han treffer folk på den måten, men han er en løs kanon.
Jeg kjørte valgkampbussen, og jeg fikk to reaksjoner.
Folk vinket og jublet, mens andre ga meg fingeren.
Det fantes ingen mellomting.
BYSTYREVALG 2010
En dag med valg, en dag med forandring.
Valglokalene har stengt i Toronto, der velgerne velger ny ordfører.
På valgdagen samlet Ford-familien seg i familiens hus,
og utvalgte medier ble invitert.
Den minst selvsikre personen på teamet var Rob Ford.
Han tvilte veldig.
Han var veldig nervøs for at dette ikke fungerte, at han rotet det til.
Ganske tydelig fra resultatene så langt at han har vunnet løpet.
Rob Ford er påtroppende ordfører i Toronto.
Valgt!
Herregud!
Det var en stor lettelse at han vant,
og vi dro alle til kongressenteret, som var der vi startet hele greia,
og tusenvis av mennesker var der.
Vi måtte presse oss frem. Vi fikk nesten ikke puste.
Det var som opprørstrening i hæren, å presse seg gjennom folkemassen.
Men det føltes godt, som en oppreisning,
fordi mange trodde ikke han kunne gjøre det.
Jeg trodde ikke det.
Toronto er åpen for forretninger, mine damer og herrer.
Én, to, tre, smil.
Nest siste.
Første dag på jobb var ganske utrolig.
Vi var alltid outsidere. Nå var vi inne i varmen.
Jeg kom til bystyret i Toronto
samtidig som Rob Ford ble valgt til ordfører.
Jeg hadde hørt om ham opp gjennom årene for hans høyrepopulistiske tankegang.
Det første året fikk han agendaen godkjent.
Han sa: "Hvis du er enig med meg, skal jeg jobbe med deg,
og hvis ikke, ødelegger jeg deg."
Han fikk byrådet til å oppheve registreringsavgiften på kjøretøy.
Han erklærte transportbransjen
som en essensiell tjeneste, så de kunne ikke streike.
Han innførte, bit for bit,
planen om å få byen til å fungere og få slutt på sløsingen.
Så det var et bra første år.
Men det var små tegn på at Rob…
…ikke presterte 100 %.
MARS 2012
Han forsvant fra byrådets møter for å trene fotball.
Han trente et lag på videregående i Etobicoke.
Gå.
Hans lidenskap er å trene fotball på videregående,
og han havnet i trøbbel når han, som rådmann,
brukte offisielt brevpapir for å be lobbyister i Toronto
gi penger til fotballstiftelsen hans.
Det er en interessekonflikt, så da begynte en rettssak.
Den enestående rettssaken
fikk byens øverste dommer til å rømme fra media,
idet han prøvde å unngå spørsmål.
Han kan ikke prate. Rettssaken pågår.
Dommeren sa at det var en interessekonflikt,
og den eneste straffen loven tillot,
var å fjerne ham fra embetet.
Og Rob ble opprørt.
Dette er venstreorientert politikk. De vil ha meg ut med alle midler.
Jeg skal kjempe med nebb og klør for å beholde jobben.
Og Rob Ford anket.
Ordføreren strålte da han gikk inn på kontoret
få minutter etter at tre dommere enstemmig ga ham medhold i anken.
Til slutt
vant Rob.
Men stresset med rettssakene tærte på ham.
23. FEBRUAR 2013
Det var midtvinters 2013,
og jeg var på Garrison Ball i Toronto, som er en årlig militærgalla.
Jeg kjenner en del folk fra militærtjenesten min.
Vi har et broderlig bånd. Jeg håpet på en hyggelig kveld.
Jeg trodde ikke Rob skulle komme,
for Rob hadde tilbrakt en helg i Chicago med broren og noen venner
for å se en hockeykamp.
Det var en guttehelg.
Jeg fikk en melding fra livvakten han hadde den kvelden,
det sto at han kom,
og jeg ble helt motløs.
Kort etter fikk jeg en melding som sa:
"De er her, jeg trenger deg nå."
Jeg gikk til døra, og Rob var der,
og han var ikke presentabel.
Han var kledd i dress, men kragen var oppe.
Én side av skjorta hang utenfor buksa, og han var dyvåt av svette.
Jeg prøvde å hindre ham i å gå inn.
Han sa at jeg måtte fjerne meg, ellers ville han slå meg.
Noen ringte og sa: "Tom, det er et problem med ordføreren."
Jeg kjørte inn på parkeringsplassen,
og der holdt Rob Mark Towhey i et hodefallsgrep.
Og jeg syntes det var ganske komisk,
til jeg innså: "Jeg tror ikke Mark liker så godt
å bli holdt slik av Rob."
Til slutt dro han, og jeg tenkte:
"Vi får lese om dette i morgen."
Jeg jobbet på Toronto Star…
GRAVENDE JOURNALIST
…og fikk et tips om at Rob Ford var så full.
Vi hadde et byrådsmedlem som sa at han ble bedt om å dra.
Han sa til stabssjefen: "Det er bedre for alle om ordføreren drar."
Min erfaring med å dekke Rob Ford forandret meg som journalist.
Det var her det ble mørkt.
En forsidesak i Toronto Star påstår at Rob Ford har et alkoholproblem.
Ford-familien friket ut,
og de klikket helt på meg og Toronto Star.
Toronto Star går etter meg igjen og igjen.
Toronto Star regnes som en progressiv avis,
og han var erkekonservativ på mange vis.
De er nådeløse, det er greit. Jeg skal gå i nærkamp med Toronto Star.
Han brøt all kommunikasjon.
Det er bare løgn på løgn, og jeg har kalt dere patologiske løgnere.
At Rob Ford demoniserte media,
årevis før Donald Trump gjorde det samme,
var ekstremt effektivt.
Han ville plante mistroens frø i offentlighetens sinn,
så når media rapporterte noe ille om ham, kunne han si: "De er ute etter meg."
Han kjørte ekstra på
når han visste at det kunne bli en ny skandale.
En dag jobbet jeg med en reportasje.
Jeg husker at jeg fikk en telefon fra en fyr
som sa han hadde en video der Ford røykte crack.
Det var 1. april, som aldri er den dagen du vil få en sånn telefon.
Men jeg taklet det så profesjonelt jeg kunne
og sa: "Ok, fortell meg mer. Kan jeg få se den?
Kan vi møtes?"
Så vi møttes på en parkeringsplass.
En fyr stoppet og sa:
"Legg veskene og telefonene i bilen og sett dere i denne bilen."
Så kjørte han oss til et annet sted.
En annen satte seg i bilen.
De virket veldig nervøse.
Jeg husker at de ikke lot oss holde telefonen.
De holdt telefonen og viste den til oss.
Men da skjermen slo seg på, var det så åpenbart at det var Rob Ford
som røyket ut av en glasspipe.
Fy faen.
Og så ville de selge den til oss for 100 000 dollar.
Men kanadiske medier betaler ikke for nyheter.
National Enquirer eller TMZ kan gjøre det,
men det skjer ikke her.
Hva nå?
Vi samlet oss i Toronto Star-redaksjonen
for å finne ut hva vi trengte
før vi kunne publisere historien uten å ha opptaket selv.
Jeg husker at jeg satt og la hodet ned på pulten
og tenkte: "Kanskje dette aldri når ut."
Og så rundt to uker etter at vi så videoen,
var jeg på boklanseringen til en venn,
og plutselig
kom noen bort til meg og sa: "Robyn, har du sett dette?"
Og på skjermen var Gawker.
VIDEO AV ORDFØRER ROB FORD SOM RØYKER CRACK
Den amerikanske nettsiden Gawker publiserte en historie
der de sa at redaktøren, John Cook, hadde sett den samme videoen.
Det var ute. Vi kunne publisere historien.
Det var på forsiden dagen etter.
Det sto: "Journalister fra Star har sett en video
der Rob Ford ser ut til å røyke crack."
Avisen erkjenner at den ikke kan bekrefte videoen
og sier de ikke betalte for den og ikke har en kopi.
Doolittle, journalist i rådhuset, tror det er ordføreren.
Ser ut og høres ut som ordfører Rob Ford.
Fy faen.
Ordføreren vår ble tatt i en crack-skandale på video.
Det var så sjokkerende.
Det var enestående for en ordfører å være involvert i noe sånt.
Jeg visste at ting var sprø,
men jeg visste ikke at de var så sprø.
Da jeg så historien, tenkte jeg: "Det er et problem."
Jeg ringte ham og sa:
"Rob, de sier de har en video av at du røyker crack."
Og han sa:
"Slapp av. Det finnes ingen video."
Det var ikke svaret jeg ville ha.
For meg antydet det at det kunne ha vært en video.
Jeg bruker ikke crack, og jeg er ikke avhengig av crack.
Når det gjelder en video, kan jeg ikke kommentere en video
som jeg aldri har sett og som ikke finnes.
Det er svært uheldig at jeg har blitt dømt av media
uten noe bevis.
Om han sa det ikke skjedde, skjedde det ikke. Vi sa alltid det Rob sa.
Alle vet at bilder kan photoshoppes.
Det kan ha vært Ford, men jeg tviler. Jeg tror ikke det er hans stil.
Det ble gjort en meningsmåling i byen, og omtrent 50 % av folk i Toronto
trodde vi hadde fabrikkert crack-historien.
Det er en klar agenda for å lage flest mulig problemer for Rob Ford.
Jeg forsto ikke hvor mye folk mistror media
og hvordan Ford-familien hadde klart
å fremstille media som en politisk motstander.
Jeg skal svare. Dere stiller spørsmålene.
Hvis jeg blir avbrutt, er spørsmålene over.
Jeg begynte å få drapstrusler.
Ja, det var bare ekstremt anspent.
Beviset har ennå ikke kommet,
men det ødelegger verdens syn på Toronto, hevder enkelte i byrådet.
Dette er den øverste dommeren i vår flotte by,
og det er et problem.
Jeg sa at dette ville bli hans ende, med mindre han dro på rehab.
På det tidspunktet begynte jeg å endre alle samtaler
som jeg hadde med ham.
Hver gang han ville snakke om politikk eller et initiativ
eller noe han ville ha gjort i byen, sa jeg: "Du må på rehab."
Og jeg visste at ved å bare gi ham det valget,
ville han enten gi etter og dra, eller så ville han sparke meg.
Og han valgte alternativ B, å sparke meg.
-Har du bedt ordføreren søke hjelp? -Mitt råd til ham er konfidensielt.
Så jeg gikk ut døra med vaktene som marsjerte meg ut.
At Mark Towhey fikk fyken var et avgjørende øyeblikk.
Det var ikke en fin tid for meg. Jeg var frustrert og sint.
Det føltes som svik.
Og så dro han bare,
og journalistene ble stående i sjokk og forsto at noe stort ville skje.
Jeg visste bare ikke hva enda.
SEKS MÅNEDER SENERE
Det var halloween,
og jeg husker at jeg fikk en melding fra en politikilde
som sa: "Er du nær en TV?
Du vil se pressekonferansen om en halvtime."
Jeg har fått vite at vi nå er i besittelse av
en gjenopprettet digital videofil.
Jeg slipper den ikke i dag.
Politisjefen i Toronto, Bill Blair, sa: "Vi har crack-videoen."
Han ville ikke dele den, men Toronto-politiet hadde videoen.
Den filen inneholder videobilder
som ser ut til å være de bildene
som media tidligere har skrevet om.
Crack-videoen ble filmet i et massivt våpensmuglingsraid
etter en grusom skyteepisode i Toronto.
Og til syvende og sist var det personene etterforskningen siktet seg inn på
som ordføreren så ut til å kjøpe fra og røyke tunge stoffer med.
Det var det som startet den andre bølgen av kaos i Torontos rådhus.
Få ned blitzen.
Senk blitzen.
Vel, god ettermiddag.
Jeg tror alle har sett anklagene.
Jeg tror det er ganske…
Jeg tror det er…
Nei, jeg gjør ikke det. Vet du hva? Nei.
Jeg har ingen grunn til å gå av.
Jeg skal gå tilbake og ringe folk tilbake.
Jeg skal ut og gjøre det folket valgte meg til å gjøre.
Nemlig å spare skattebetalernes penger og lede et flott styre,
som vi har hatt de siste tre årene.
Så det er alt jeg kan si. Igjen, det er alt jeg kan si.
Er dette akseptabel oppførsel for en ordfører?
-Jeg har sagt alt jeg sa. -Har du løyet til Torontos folk?
Hevder du at politisjefen lyver, ordfører Ford?
-Hvorfor går du ikke av? -Ordfører Ford!
Jeg jobbet med sikkerhet på rådhuset.
Den dagen politisjefen, Bill Blair,
sa at politiet var i besittelse av crack-videoen,
fulgte jeg ordfører Ford til bilen hans.
Han sa: "Hør her, Jerry, jeg trenger beskyttelse rundt meg,
for media er nådeløse.
Du kommer til å bli min høyre hånd."
Jeg tenkte: "Fy fader."
Det er ikke hver dag ordføreren i Canadas største by
ber deg jobbe for ham. Så jeg sa: "Ok."
Kom igjen, da går vi. Kom an.
Det var som å bli sluppet ned i en storm.
-Du slo ham. -Nei.
-Jo, jeg så deg. -Nei. Han dyttet ham ut av veien.
Det var nådeløst. Media jaget Rob.
Dere står under kameraene. Ut av oppkjørselen min.
Det var en fråtsefest. De var som haier.
Kan dere fjerne dere fra oppkjørselen og eiendommen min?
-Gå! Bort fra eiendommen min! -Jeg drar!
-Bort fra eiendommen min! -Jeg drar!
Kom igjen.
Det ble et sirkus, og det ble bare enda verre.
Plutselig hadde vi internasjonale medier her.
Jeg prøvde å jobbe på kontoret,
og slektninger i Skottland skrev:
"Tom, vi ser deg i Skottland, i Glasgow. Du er på ordførerens kontor.
Hva skjer der borte?"
Ryktene har svirret rundt ham siden mai, men nå har kanadisk politi sett en video
som visstnok viser Torontos ordfører som røyker en crackpipe.
Han ble en stående vits på talkshow om kveldene.
Er denne fyren på crack?
Han trenger profesjonell hjelp, amatørhjelp og en heksedoktor.
Men det er ikke mye å gjøre i Toronto. Kom igjen, folkens.
Unnskyld meg.
I mellomtiden fortsatte Rob å benekte det
og fortsatte å ville holde på som før.
Uansett hva videoen viser, folkens,
fortjener Torontos innbyggere å se den,
og politisjef, jeg ber deg offentliggjøre videoen.
Rob, du må fortsette fremover.
Ikke havn i trøbbel, bare gå videre.
Han trodde ikke at det var noen video.
Jeg trodde ikke det var noen video.
TO DAGER SENERE
Ordfører!
Synes du politisjef Blair bør trekke seg?
Dere stilte meg et spørsmål i mai. Dere kan gjenta det spørsmålet.
-Det vi spurte om i mai? -Om du røyker crack?
Nettopp.
Ja, jeg har røykt crack.
-Når, sir? -Men nei…
Gjør jeg det? Er jeg avhengig? Nei. Har jeg prøvd det?
Sikkert i en av mine fyllekuler for omtrent et år siden.
Ja, jeg har gjort feil. Alt jeg kan gjøre, er å be om unnskyldning og gå videre.
-Jeg vet ikke hva mer… Kan jeg… -Ja, vær så god.
Jeg har hatt mine fyllekuler.
Det er derfor jeg vil se videoen. Jeg vil at alle i byen skal se videoen.
Jeg vil se den.
Jeg husker ingen video,
så jeg vil se tilstanden jeg var i, men…
Det er det. Jeg vil få…
Bruker du dop nå?
Ok…
Ingen hadde sett videoen.
Men da Rob tilsto, var det et hardt slag for meg og teamet.
I seks måneder snakket jeg med 100 eller 150 mennesker om dagen.
Mange av dem lurte på denne crack-greia.
Jeg hadde alltid sverget på at det var oppspinn, at det ikke var sant.
Og da han endelig innrømte det, ble jeg helt knust.
Jeg var hele tiden den som hadde jobbet lengst der.
Jeg jobbet 24 timer i døgnet, sju dager i uken,
så mye at kona mi forlot meg.
Jeg hadde villedet innbyggerne i Toronto hele den tiden.
Og det ble bevist av han det gjaldt.
Så det var tøft for meg,
og jeg klarte ikke mer.
Med dagens kunngjøring,
vet jeg at jeg har gjort alle i denne byen flaue.
Jeg vil alltid være lei meg for det.
Rett etter at Rob innrømte å ha røyket crack,
så alt ut til å implodere fullstendig.
Og det var bare et spørsmål om tid før flere videoer kom ut.
Jeg skal rive den jævla halsen hans ut. Jeg skal sørge for at jævelen er dau.
I en er han i et hus. Han ser ut til å mime en slåsskamp.
Jeg er en rå jævel, men ingen skal kødde med meg.
Det er ekstremt pinlig,
og jeg vet ikke hva jeg skal si. Igjen og igjen, jeg beklager.
På den tiden var situasjonen så utrolig, dag etter dag.
Har du kjøpt narkotika de siste to årene?
Ja, det har jeg.
Skandaler prellet av på Rob Ford som vann på gåsa.
Klassisk ordfører Ford. Et øyeblikk, angrende.
Jeg rotet det til.
Det neste, trassig.
Jeg går videre. Dere kan gjøre hva dere vil.
Herre jemini.
Det var noen dager da jeg bare tenkte:
"Jeg kan ikke tro at jeg er her nå. Dette er sprøtt."
ÉN UKE SENERE
Ordfører, kommentarer på de siste anklagene?
Mens alt dette skjedde,
kom han med en impulsiv kommentar
etter at han ble anklaget for å ha nedverdiget en ansatt
ved navn Olivia Gondek. Han ville… Nå kommer det noen ord her.
Tenk at jeg er på kontoret og skal si dette.
Men han sa…
Og det siste var Olivia Gondek.
Det står at jeg ville slikke fitta hennes. Olivia Gondek.
Har aldri sagt det. Jeg er lykkelig gift. Jeg har mer enn nok å smake på hjemme.
ORDFØRER GÅR TIL RETTSLIGE SKRITT
Herrefaen!
Jeg vet at vi er live, men jeg vet ikke om vi kan…
Jeg… Ordfører Ford snakket som ordfører Ford gjør, veldig tydelig,
som han sa i byrådet i går, han rotet det til,
og nå bruker han språk som jeg ikke tror vi kan sende på TV,
men det ble nettopp sendt på TV.
Nok en utrolig dag…
Når ting hele tiden er så sjokkerende, blir man nummen av det, sant?
Dette opphevet all nummenhet.
Ingen penger. Ja! Bumbaclot!
Så var det en video hvor han snakket i en jamaicansk dialekt
om Bill Blair, politisjefen i Toronto, som hadde igangsatt en etterforskning.
Politisjef Blair. Han har jaget meg i fem måneder.
Jeg hadde nesten glemt den. Alt er bare uklart.
Bumbaclot!
Rassclart, bumbaclot!
La meg være.
Jeg må ta litt ansvar her. Rob elsket sterk mat.
Vi snakket om jamaicansk mat,
og han sa: "Kompis, du aner ikke."
Så satt vi og tøyset frem og tilbake på dialekt.
Så han bare skravlet og tullet.
"Du kaster bort skattepenger for å prøve å finne noe på meg,
og dette er latterlig."
Det var en oppriktig etterforskning av Toronto-politiet.
Han ble tatt i å røyke crack med våpensmuglere,
noe som kunne føre til utpressing som Torontos ordfører,
som hadde innflytelse på politiets budsjett.
Det var tydelig for meg og andre at han ikke kunne forbli ordfører.
Jeg fant på at vi kunne ta fra ham makten.
Vi måtte prøve å avvæpne ordføreren så mye som mulig.
Jeg tilbød meg å ikke komme med forslaget
om han bare ville si ja til å dra frivillig på rehab,
og han sa nei.
Jeg stemte på Rob Ford i 2010, og fy flate, så feil jeg tok.
BORGERE, IKKE SKATTEBETALERE GÅ AV
BYRÅDET DISKUTERER ROB FORDS STILLING SOM ORDFØRER
Vi gikk inn i rådssalen.
Skam!
Og en haug med folk
ga ordføreren fingeren.
Folk begynte å rope "skam",
og helvete brøt løs.
Du er drittsekken.
-Hvordan vet du… -Du er drittsekken, din dritt.
Dette møtet var fullt av måpende øyeblikk.
Da det ikke kunne bli verre, ble det det. Rob løp inn i rådkvinne Pam McConnell
og slo henne nesten i bakken.
Jeg skjelver fortsatt, beklager.
Etter debatten begynte avstemningen. Den foregår fortsatt.
Vi kunne ikke fjerne Rob Ford som ordfører. Bare velgerne kunne det.
Men det vi kunne gjøre, var å fjerne ordførerens makt,
gi den til varaordføreren,
og så jobbe som et råd
på en samarbeidende, kollegial måte for å styre byen.
Dette minner meg om da Saddam angrep Kuwait.
Dere har nettopp angrepet Kuwait.
De fleste i Rob Fords posisjon,
etter å ha forårsaket skandalene og kaoset vi måtte gjennom,
ville ha gått til side i skam.
Rob Ford støttet seg på skandalen. Han ba Torontos innbyggere gjenvelge ham.
Rob Ford holder valgkamplanseringen her på kongressenteret i Etobicoke.
Frivillige gjør alt klart til innsamlingen.
-Hvor mange vil du selge i kveld? -Mange. Jeg tror det blir fenomenalt.
Selvsagt stilte han.
Hvorfor trekke deg når du bare kan fortsette?
Jeg har vært den beste ordføreren denne byen har hatt. Se på resultatene.
Det var ganske utrolig å se Rob Ford reise seg og si:
"Jeg har gjort en flott jobb."
Fire år til!
Like utrolig var det hvor mange som støttet ham.
-Du har min stemme. -Takk for støtten.
Snilt av deg.
Folk elsker en comeback-historie.
Denne uken gjenoppstår han. Jesus og Rob Ford.
Det var en følelse av at om han kunne holde demonene sine unna,
hadde han en god sjanse til å vinne dette her.
Tidlig i 2014 hadde jeg nettopp forlatt Toronto Star
og begynt hos The Globe and Mail. Og tre dager inn i jobben
fikk jeg en telefon fra en som sa
han hadde enda en video av Rob Ford som røykte crack.
Jeg bare sto der og tenkte "dæven".
Kanadisk media vil betale for frilansbilder.
Jeg husker at jeg sa:
"Vi burde kjøpe fem skjermbilder fra videoen for 2000 dollar stykket."
Og The Globe fikk det gjort. De sa: "Ja, la oss gjøre dette."
Dette er de inkriminerende bildene som dukket opp i kveld.
Bilder fra en ny video som angivelig viser Rob Ford
med det som kan være en crackpipe i hånden.
Det la bare til et lag av at alt var så utrolig.
Og så dette.
Det bygget opp en frustrasjon og et sinne
blant velgere som ikke støttet Ford,
nå var det nok.
Og han sa: "Jeg må få behandling og hjelp."
Og det var da han dro på rehab.
Jeg tror jeg snakker for alle når jeg sier
at jeg er glad ordfører Ford endelig får hjelpen han så desperat trenger.
Hva? Hva for noe? Virkelig?
De sier Rob Ford har rømt fra rehab.
Han er på frifot i Los Angeles-området. La oss ta en titt.
Folk forsto det ikke. Det var vanskelig for ham.
Han ringte meg midt på natten fra rehab.
Han sa: "Dette stedet er som fengsel, kompis."
Jeg sa: "Har de treningsstudio?" Han sa ja. Jeg sa: "Tren."
Så da han kom tilbake, var fyren omtrent 14 kilo lettere.
Det var én fyr jeg ikke kunne slå. Han i speilet.
Jeg sto opp en morgen og sa: "Det holder." De sa: "Du kan ikke."
Jeg sa: "Jeg drar. Jeg må ta vare på meg selv."
Han gikk som en klokke.
Han trente. Jeg tenkte: "Ja, vi er tilbake."
Han inviterte wrestlere, kjendiser, til kontoret sitt.
Han skapte en tivolistemning.
Husker du en av de tilfeldige tiradene hans?
Han sa han skulle banke meg.
Du tuller.
Det var dagen etter at Mike Tyson kom til rådhuset.
Vi spiste frokost om morgenen, og Rob hadde ingen appetitt.
Han sa: "Jeg føler meg ikke bra.
Jeg har vondt i siden. Det brenner."
Doug sa: "Jerry, ta ham med til sykehuset."
Jeg slapp ham av. Han gikk inn til legen, og jeg ventet på parkeringsplassen.
Det gikk noen timer, og Rob ringte meg.
Han sa: "Kompis, det ser ikke bra ut.
Du må ringe Doug og be ham komme hit snarest."
Doug kom, og Doug og jeg gikk inn på sykehuset.
Vi så Rob ligge der.
Han sa at de måtte ta en skanning, og de hadde funnet en svulst.
Og jeg brøt sammen og gråt.
Beklager.
Diagnosen er et ondartet liposarkom.
Vi tror det er en ganske aggressiv svulst, en svært sjelden og vanskelig svulst.
Jeg er så lei meg for Rob, for sykdommen. Jeg ber bare om at han klarer seg.
Til tross for sykdommen,
har Rob Ford bestemt seg for å fortsette i kampen om en plass i byrådet,
mens broren hans, Doug Ford, stiller som kandidat til topps i hans sted.
Broren min, Rob, sa at han trengte at jeg tok over fakkelen
mens han fokuserer på å bli bedre.
Rob droppet ordførervalget,
og broren hoppet inn i ordførervalget.
Doug Ford var nær ved å vinne,
etter å ha hoppet inn i løpet med 30 dager igjen. All ære til ham.
Rob ble gjenvalgt som rådmann nok en gang for bydel 2.
-Rob! -Vi elsker deg, Rob! Takk, Jesus!
Rob ville aldri innrømme nederlag, selv med kreft.
Han trodde han skulle slå den, som han hadde slått alt annet.
Han var alltid comeback-gutten.
Det er verdens kreftdag.
Det virker veldig relevant å snakke med deg
og finne ut hvordan du har det nå i denne prosessen.
Takk for at du spør, Cynthia. Det er snilt at folk spør hvordan det går.
Jeg gjør så godt jeg kan i situasjonen.
Jeg kom inn for seks måneder siden.
Jeg kan holde hodet høyt hver dag,
ta én dag av gangen,
og bare fortsette å kjempe og be.
Det er en kamp.
Jeg er utenfor Mount Sinai sykehus. Her tilbrakte Rob Ford sine siste dager,
med familien ved sin side,
mens han kjempet mot en sjelden og aggressiv form for kreft.
Det var som en Shakespeare-tragedie
der han ikke fikk den siste akten
hvor han kunne overvinne alle demonene
og komme tilbake i et positivt lys.
Slutten hans kom brått, og det i seg selv var en tragedie.
Jeg savner ham. Han var en veldig god venn.
Ford Nation!
Det går ikke en dag
uten at jeg tenker på en samtale jeg hadde med ham
som lærte meg noe.
Disse følelsene, altså.
Jeg er stolt og beæret
over å få dele denne siden av historien
og gi folk et innblikk
i hvorfor jeg støttet ham gjennom tykt og tynt.
Jeg bryr meg ikke om hva noen sier.
De kan gå sin vei.
30. MARS 2016
I begravelsen hans fortalte Doug en historie om hvordan…
Rob elsket smørbrød.
Jeg jobbet sent en kveld, og Rob kom inn med et smørbrød.
Han sa: "Jeg gikk inn på MR. SUB, og Gus var der."
Gus jobbet 16 timer om dagen for å tjene til livets opphold.
"En bestilling kom inn på telefonen til MR. SUB,
og ordresummen var på 32 dollar. Gus hadde ingen til å levere den."
Dere vet nok hva som skjedde.
Rob sa: "Gi meg det, jeg leverer det."
Tenk å bestille noen smørbrød,
så banker det på, og der står Torontos ordfører og leverer dem.
Han sa: "Du vil ikke tro det.
Jeg møtte fire nye velgere, så jeg har dem som støttespillere nå."
Og han sa: "Det beste av alt
var at de ga meg 35 dollar, og jeg fikk tre dollar i tips."
Men sånn var Rob.
Hva tror du Rob Fords arv er?
Hva er Rob Fords arv?
Jeg har tenkt på det. Jeg visste du ville spørre.
Og jeg tror Rob Fords arv, det avhenger helt av hvem du spør.
Så, Mark, hvem var Rob Ford?
Han var uærlig.
-Uselvisk. -Smart.
Frittalende.
Uforutsigbar.
Utnyttende.
Alle har en Rob et sted i livet sitt.
Og jeg tror at i det lange løp,
vil historien tenke på ham som en mann med en sykdom,
som, til tross for det, oppnådde noen ting
som aldri hadde blitt oppnådd.
Og de dårlige tingene, ja, de taler for seg selv.
Tekst: Susanne Katrine Høyersten