Downloaded from YTS.MX
TORONTO 2013
Official YIFY movies site: YTS.MX
Ce de lume!
PRIMARUL ROB FORD
Bună ziua, oameni buni!
Vreau să profit de ocazie pentru a lămuri niște zvonuri
care au circulat în presă în ultimele zile.
Nu consum cocaină crack și nici nu sunt dependent de cocaină.
Să-mi bag!
Incredibil!
Vai de mine!
Nu pot să cred ce a spus primarul din Toronto la televizor.
Ajunge! Vreau respect.
Cum a fost ales Rob Ford,
ne-am dat seama că nu aveau să fie patru ani plictisitori.
Publicul îl adora.
Era ca un star.
Succesul lui nu avea nicio noimă din punct de vedere politic.
Ne băgați pe gât o moțiune. Nu aveți susținere. V-ați supărat.
A transformat Primăria într-un circ.
Nu are nicio fărâmă de credibilitate.
Voia să pară un om de rând, din popor,
dar ce spunea era o minciună.
PRIMAR SUNT LA BĂUTE, REVIN
Brusc, ne-am dat seama că cel mai mare oraș din Canada
era în mâinile cuiva care nu avea control asupra vieții sale.
Valea, e casa mea!
Dacă ești alcoolic, ceea ce…
Aveți probleme cu drogurile?
I-am zis: „Rob, au spus că au un clip cu tine fumând crack.”
Și mi-a spus: „Nu-ți face griji, amice. Nu au.”
Crede-mă, l-am văzut. Fumează droguri în clip.
Minciuni după minciuni.
Nu pot să cred că sunt aici. Ce nebunie!
Când îmi ataci integritatea, îți sar la gât.
Totul se desfășura haotic, era imprevizibil.
Încă ceva.
Olivia Gondek zice că vreau să-i mănânc...
Incredibil!
Pregătiți-vă! O să fie nebunie curată.
FIASCO
PRIMARUL BALAMUCULUI
Erau ratoni peste tot prin tomberoanele pline de pe Spadina.
Un adevărat festin pentru ei,
ca urmare a grevei salubrității, care continuă de16 zile.
În 2009, eram redactor la un post de știri din Toronto.
E al patrulea oraș ca mărime în America de Nord.
Greva salubrității acaparase orașul
și era scârbos.
Sunt mormane de gunoaie, oamenii aruncă…
Îl aruncă peste tot. Nu e normal.
Ca să pot ajunge la muncă, trebuia să iau niște pietroaie de pe jos
și să le arunc ca să sperii ratonii.
Erau munți de gunoaie și era caniculă, mirosea cumplit.
Gunoaiele stau în temperaturi care au atins peste 30 de grade azi.
A fost o mare problemă pentru primarul de atunci,
domnul David Miller.
Sincer să fiu, primarul nu pare a găsi soluții.
Greva salubrității l-a afectat politic,
și a decis să se retragă în 2010, să renunțe la postul de primar.
Nu exista niciun alt candidat favorit.
Putea candida oricine,
să preia frâiele și prima pagină a ziarelor.
Poți să le spui că a sosit?
Fiind prieten cu Rob Ford, l-am sunat imediat.
I-am zis: „Rob, trebuie să candidezi.” El zice: „Crezi?”
I-am zis: „Da, e momentul tău.”
Chiar de la începutul carierei sale politice,
se considera un funcționar public.
El muncea pentru popor.
Voiau să fie reprezentați. Nu erau reprezentați.
Nu e niciun secret. Au spus: „O să fii consilier?”
„Categoric.”
Oamenii erau supărați, erau sătui de Primărie.
De aceea am zis că era momentul oportun pentru Rob.
Astfel, am renunțat la slujba mea în marketing
și m-am angajat la el, să supervizez rețelele sociale.
Trebuie să ținem în frâu cheltuielile care le oferă beneficii politicienilor
și contracte bănoase amicilor lor.
Prima dată când l-am văzut pe Rob, imediat după alegerile din 2003,
m-am gândit: „De unde a mai apărut și ăsta?”
A început să rânjească la mine.
I-am zis: „Mai bine faci ca Cho.” Mi-a zis: „Gura!”
Era atât de agresiv, încât mulți nici nu voiau să stea lângă el.
Își schimba întruna locul, până când a ajuns la două locuri de mine.
- Nu vorbește nimeni cu tine! - Bine, dle consilier.
Rob Ford era un consilier controversat,
renumit pentru discursul său deloc corect politic.
Dacă nu te înțepi și nu ești gay, n-o să iei SIDA.
Într-o zi, când vorbeam cu el, îmi zice: „Candidez la Primărie.”
I-am zis: „Rob, nu face asta! O să pierzi.
N-ai nicio șansă să câștigi. De ce să vă chinuiți?”
El zice: „Nu, o să câștig. Serios, o să câștig.”
Candidați împotriva mea dacă credeți că faceți treabă mai bună.
Un prieten m-a întrebat: „Ce știi despre Rob Ford?”
Și dacă cred că poate ajunge primar.
I-am zis: „Nu. Nu cred că poate fi primar.”
Am fost ofițer militar 14 ani în armata canadiană.
M-am întors epuizat și complet deconectat de relațiile mele.
Așa că îmi căutam de lucru.
Am cunoscut familia Ford prin Doug, fratele mai mare al lui Rob.
Mi-a zis: „Vrei să fii șef de cabinet?”
Am acceptat.
Sincer, credeam că urma să lucrez șase săptămâni,
Nu credeam că Rob Ford ajunge mai departe.
Doug și Rob erau foarte apropiați.
Doug avea o influență enormă
pentru că era fratele mai mare și manager de campanie.
Se știa că era afacerea familiei Ford.
Rob Ford e nou în politică, dar familia lui nu.
Tata a lucrat pentru Ontario.
Tatăl lui Rob pornise de la zero și devenise multimilionar.
Mi-am crescut familia aici.
Am început o afacere pe o masă de ping-pong din subsol.
Avusese o tipografie.
Iată un abțibild cu Rob Ford, de la Deco, compania sa de pe atunci!
ROB FORD PRIMAR
Tipul fusese foarte sever cu copiii lui.
Așa că Rob încerca mereu să-și mulțumească tatăl.
De ce nu-ți ții fleanca?
Și tatăl lui fusese politician și jucase fotbal.
Lui Rob îi plăcea fotbalul, dar nu putea să joace.
Nu avea stofă de antreprenor.
Nu-i mai rămăsese decât să intre în politică, ca să-și încânte tatăl.
ȘAPTE LUNI PÂNĂ LA ALEGERI
Doug Ford știa cum urma să lansăm campania.
Voia să strângă 5.000 de oameni la Toronto Congress Centre.
Am râs. N-am râs în hohote, am râs în sinea mea.
Nu exista eveniment politic cu mai mult de 200 de oameni.
5.000 părea ridicol.
Ford primar!
Dar, prin rețelele de socializare, ne-am adunat mulți suporteri
și urma să pornim spre primărie.
Plecăm în cinci minute. Mergem pe strada Yonge.
În ultima clipă, dacă știți Toronto,
am luat-o pe strada Victoria, unde e un studio de televiziune.
Am trecut pe lângă studioul de televiziune.
Rob Ford caută reclamă gratuită.
Apare pe fundal la emisiunea matinală.
Au oprit emisiunea matinală să vorbească despre asta.
Se tot învârt pe aici. Iată-i!
A fost publicitate gratuită în ziua lansării
și mi-a fost rușine că nu fusese ideea mea.
„Genial, Tom. Bună idee! Condu-ne mai departe.”
Sunt din Etobicoke, de unde e Rob Ford.
Suntem cam de-o seamă.
Dar îmi părea un tip simpatic și interesant.
M-am gândit să relatez despre asta.
Recunosc, am mers la Etobicoke neștiind la ce să mă aștept.
Eram într-o sală mare și mi-am zis:
„Oare chiar va putea s-o umple?”
Eram singurul ziarist de acolo.
Am intrat și deja veniseră atâția oameni,
încât tot aduceau scaune.
Sala era plină.
I-am zis că erau vreo 2.000 de oameni, estimativ.
El urcă pe scenă și zice: „Mulțumesc că ați venit.
Sunt 5.000 de oameni aici, în seara asta.”
Dacă o spui, e adevărat.
FORD PRIMAR
M-am uitat prin sală
și am văzut de la bancheri la șoferi de autobuz.
Rob Ford ar trebui să fie următorul primar din Toronto.
O să aibă grijă de banii noștri.
Oamenii care au venit să-l susțină
erau din toate sferele sociale.
E un om integru.
Rob e un om pentru popor, din popor.
Campania lui mi-a fost prezentată așa:
Rob Ford le dă cartea de vizită tuturor celor pe care îi întâlnește
și zice: „Dacă ai probleme, sună-mă.”
O colegă mi-a spus că tatăl ei avea un copac în curte,
iar copacul se usca.
Tatăl amicei mele l-a sunat pe Rob Ford.
A venit la el acasă, s-a uitat la copac și a găsit o soluție.
A rezolvat pe loc.
Ai probleme cu apartamentul? Cu dușul, aragazul, frigiderul?
Îi ajuta pe toți.
Nu conta dacă aparțineai de zona sa,
nu conta unde erai în oraș,
și era adorat pentru asta.
Rob Ford e grozav, e sincer.
Avem nevoie de cineva care face ce promite.
Haide, Toronto! Rob Ford la Primărie!
Era uluitor cât îl adorau și îl susțineau.
Pentru prima dată, m-am gândit; „Cred că ar putea câștiga.”
Presa a fost luată prin surprindere de cât de popular devenea Rob.
Îl susțin pe omul ăsta.
- Ești gata? - Da.
Așa că au început să sape în trecutul lui.
FOTOGRAFIE AREST
Ford a fost prins băut la volan în Florida, în 1999.
Rob Ford a dezvăluit acuzația după niște dezvăluiri
în care era acuzat că a mințit că fusese prins cu marijuana.
Am făcut o greșeală.
Nu știu ce să mai spun. Îmi cer scuze.
Scuzele din 2006, după ce a mințit că nu ar fi înjurat un cuplu
la un meci de hochei, beat fiind.
Dar, în ciuda tuturor criticilor, popularitatea lui a continuat să crească.
Oamenii s-au săturat de risipă. E clar.
Rezonează cu oamenii, dar e puțin dus cu pluta.
Conduceam autobuzul de campanie, și primeam două reacții.
Unii făceau cu mâna și aplaudau, alții făceau semne obscene.
Nu exista cale de mijloc.
ALEGERI 2010
O zi a alegerilor, o zi a schimbărilor.
Tocmai s-au închis urnele în Toronto, unde se alege noul primar.
În ziua alegerilor, familia Ford s-a adunat la casa familiei.
Fuseseră invitați câțiva reporteri.
Cel mai puțin încrezător era Rob Ford.
Era măcinat de îndoieli.
Era foarte agitat că n-a mers, că a dat-o în bară.
E destul de clar din rezultate că a câștigat alegerile.
Rob Ford e primarul ales în Toronto.
Ales!
Doamne!
A fost o mare ușurare că a câștigat
și am mers cu toții la Congress Centre, de unde porniserăm,
unde așteptau mii de oameni.
Trebuia să-i împingem. Aproape că nu puteam respira.
Era ca la instrucție în armată, când învățai să faci față revoltelor.
Dar a fost grozav,
pentru că mulți oameni nu credeau că avea să reușească.
Nici eu nu credeam.
Toronto și-a deschis porțile, doamnelor și domnilor.
Unu, doi, trei, zâmbiți!
Ultima poză.
În prima zi de muncă, a fost incredibil.
Fuseserăm dați laoparte și acum răzbiserăm.
Am ajuns la Consiliul local din Toronto
când a fost ales primar Rob Ford.
Auzisem de el de-a lungul anilor, cu abordarea lui de extremă dreapta.
În primul an, și-a atins obiectivele.
A zis așa: „Dacă ești de acord cu mine, lucrez cu tine.
Dacă nu, te distrug.”
A forțat Consiliul local să anuleze o taxă de înmatriculare.
Transportul a devenit serviciu esențial, ca angajații să nu poată intra în grevă.
Pas cu pas, făcea ca orașul să funcționeze
să nu mai existe risipă.
A fost un prim an bun.
Dar existau semne că Rob…
nu era la 100%.
MARTIE 2012
Dispărea de la ședințe ca să antreneze echipa de fotbal.
Lucra cu echipa liceului din Etobicoke.
Înainte!
Îi place să antreneze echipa de fotbal,
și dat de necaz când, consilier fiind, le-a cerut lobbyiștilor din Toronto
să finanțeze fundația sa de fotbal.
E un conflict de interese, așa că s-a demarat un proces.
Într-un caz fără precedent, primarul orașului fuge de presă,
ca să evite întrebările.
Nu poate vorbi.
Judecătorul a decis că era conflict de interese
și singura pedeapsă legală era demiterea din funcție.
Și Rob s-a supărat.
E politică de stânga.
Fac tot posibilul să scape de mine.
O să lupt cu dârzenie să-mi păstrez postul.
Și Rob Ford a făcut apel.
Primarul era în extaz când a intrat în biroul lui
după ce un juriu din trei jurați a decis în favoarea apelului.
În cele din urmă,
Rob a câștigat.
Dar stresul acestor procese îl afectase clar.
23 FEBRUARIE 2013
În toiul iernii, în 2013,
eram la Balul Garrison din Toronto, o gală militară anuală.
Eram printre persoane pe care le știam din armată.
Aveam o legătură strânsă.
Speram să fie o seară plăcută.
Nu credeam că va veni și Rob
fiindcă el petrecuse weekendul în Chicago, cu fratele lui și cu niște prieteni,
la un meci de hochei.
Fusese un weekend între băieți.
Am primit un mesaj de la bodyguardul său, spunând că vine,
și m-a demoralizat pe loc.
La scurt timp, primesc alt mesaj:
„Sunt aici, am nevoie de tine.”
Mă duc la ușa din față și Rob era acolo.
Nu era în apele lui.
Era îmbrăcat la costum, dar cu reverul ridicat.
Avea cămașa scoasă din pantaloni și era lac de sudoare.
Am încercat să-l împiedic să intre.
Mi-a spus să mă dau laoparte sau mă dă el.
M-a sunat cineva și mi-a zis: „Tom, e o problemă cu primarul.”
Am oprit în parcare
și Rob îl ținea pe Mark Towhey de gât.
Mi s-a părut nostim
până mi-am dat seama că Mark nu era prea încântat
de faptul că era strâns de gât de Rob.
Apoi a plecat și mi-am zis:
„O să apară în ziare mâine.”
Lucram la Toronto Star,
și am primit un pont că Rob Ford fusese beat turtă.
Un consilier local declarase că i s-a cerut să plece.
I-a spus șefului de cabinet: „Ar fi mai bine dacă ar pleca primarul.”
Experiența mea cu Rob Ford m-a schimbat ca jurnalistă.
Atunci a început nebunia.
Un articol din Toronto Star susține că Rob Ford are probleme cu băutura.
Familia Ford s-a speriat
și ne-au atacat pe mine și Toronto Star.
Toronto Star mă tot hăituiește.
Toronto Star e considerat un ziar progresist
și el era arhiconservator.
Nu se lasă. Nu-i nimic. O să mă iau în piept cu ziarul.
Nu a mai comunicat deloc.
Minciuni după minciuni, sunteți niște mitomani.
Rob Ford demoniza presa
cu mult înainte ca Trump să facă același lucru
și a fost extrem de eficient.
Voia să insufle neîncredere publicului,
ca atunci când presa raporta ceva rău despre el,
să zică: „Se iau de mine.”
Insista pe asta de fiecare dată când știa că ar urma un alt scandal.
Într-o zi, lucram la un articol.
Îmi amintesc că m-a sunat un tip
care a spus că are un clip cu Ford fumând crack.
Era 1 aprilie, ziua în care nu vrei să primești un astfel de apel.
Dar am avut o abordare profesională
și am zis: „Spune-mi mai multe. Pot să-l văd?
Ne putem întâlni?”
Ne-am întâlnit într-o parcare.
Tipul a oprit și a zis:
„Lăsați-vă gențile și telefoanele în mașina voastră, urcați în asta.”
Apoi ne-a dus în altă parte.
A mai urcat în mașină alt tip.
Păreau foarte agitați.
Nu ne-au lăsat să atingem telefonul.
Țineau telefonul în mână și ne-au arătat clipul.
Când s-a aprins ecranul, am văzut clar că era Rob Ford,
care fuma dintr-o pipă de sticlă.
Măiculiță!
Voiau să ni-l vândă cu 100.000 de dolari.
Dar presa canadiană nu plătește pentru știri.
Ar putea-o face National Enquirer sau TMZ,
dar aici nu se practică.
Și ce facem?
Ne-am adunat cu toții în redacția Toronto Star
ca să stabilim ce puteam face
înainte să publicăm articolul, neavând înregistrarea.
Îmi amintesc că stăteam cu capul pe birou,
gândindu-mă că nu se va publica niciodată știrea.
Cam la două săptămâni după ce am văzut filmarea,
eram la lansarea cărții unui prieten
și, dintr-odată, cineva m-a întrebat: „Robyn, ai văzut?”
Era ceva pe blogul Gawker.
CLIP CU PRIMARUL DIN TORONTO FUMÂND CRACK
Site-ul american Gawker a publicat un articol
unde scria că redactorul John Cook văzuse același clip.
Era public. Puteam scrie articolul.
A fost pe prima pagină a doua zi.
Scria: „Reporterii de la Star au văzut un clip
în care Rob Ford pare să fumeze cocaină.”
Ziarul recunoaște că nu poate verifica înregistrarea,
declară că nu au plătit nimic și nu dețin o copie.
Doolittle, reporter la Primărie, crede că e vorba de primar.
Pare a fi primarul Rob Ford.
Fir-aș al naibii!
Primarul nostru a fost prins fumând cocaină.
A fost șocant.
Nu mai existase vreun primar care să fie implicat în așa ceva.
Știam că era nebunie curată,
dar nu eram conștient de amploarea situației.
Când am văzut știrea, mi-am dat seama că e o problemă.
L-am sunat și i-am spus:
„Rob, au un clip cu tine fumând cocaină.”
Și el mi-a spus: „Nu-ți face griji. Nu există niciun clip.”
Nu era răspunsul pe care voiam să-l aud.
Asta sugera că ar fi putut exista un clip.
Nu consum cocaină și nici nu sunt dependent de cocaină.
Și nu pot comenta despre un clip
pe care nu l-am văzut sau care nu există.
E regretabil că am fost judecat de presă
fără nicio dovadă.
El spune că nu s-a întâmplat.
Noi transmiteam mesajul lui Rob.
Știm că pozele pot fi modificate.
Putea fi Ford, dar mă îndoiesc. Nu cred că e stilul lui.
S-a făcut un sondaj în oraș.
Cam 50% din oamenii din Toronto
credeau că am inventat povestea cu cocaina.
E un plan de-ale lor,
să îi creeze probleme lui Rob Ford.
Nu înțelegeam că oamenii nu aveau încredere în presă
și că familia Ford reușise să facă din presă un adversar politic.
Să fie clar. Eu răspund. Voi puneți întrebările.
Dacă sunt întrerupt, am încheiat.
Primeam amenințări cu moartea.
Da, a fost o perioadă tensionată.
Dovada încă nu a apărut,
iar reputația orașului Toronto este șubrezită, declară unii.
El este primarul mărețului nostru oraș
și e o problemă.
I-am zis că s-a zis cu el dacă nu merge la dezintoxicare.
Din momentul acela, am schimbat foaia când discutam cu el.
Când voia să vorbească de politică sau de ceva ce voia să facă în oraș,
îi spuneam: „Mergi la dezintoxicare!”
Și știam că, dându-i acest ultimatum,
ori avea să cedeze, ori avea să mă demită.
Și a ales varianta B, să mă concedieze.
L-ați îndemnat să ceară ajutor?
Sfatul meu pentru el e confidențial.
Așa că am ieșit pe ușă forțat de pază, practic.
Concedierea lui Mark Towhey a fost un moment crucial.
Nu a fost o perioadă bună pentru mine. A fost frustrant și enervant.
A fost ca o trădare.
Apoi a plecat și reporterii erau șocați,
știam că urma ceva important.
Dar nu știam ce.
ȘASE LUNI MAI TÂRZIU
De Halloween, am primit un mesaj de la o sursă din poliție
care m-a întrebat: „Te uiți la televizor?
Urmărește conferința în jumătate de oră.”
Am fost informat că acum deținem
un fișier video digital recuperat.
Nu-l voi face public azi.
Șeful poliției din Toronto, Bill Blair, zice: „Avem clipul cu cocaina.”
Nu îl făceau public, dar poliția deținea acel clip.
Fișierul conține imagini video
care par a fi
cele menționate anterior în presă.
Clipul s-a găsit în cadrul unui raid asupra unei rețele de trafic de arme,
după un atac groaznic în Toronto.
Și, în cele din urmă, indivizii vizați în această anchetă
erau cei de la care primarul cumpăra droguri și cei cu care le fuma.
De aici a pornit al doilea val de haos la Primăria din Toronto.
Lasă blițul!
Bună ziua!
Cred că toată lumea a văzut acuzațiile.
Cred că e destul de…
Cred că e…
Nu, nu. Știi ce? Nu.
Nu am motive să demisionez.
Mă duc să răspund la telefoane.
Mă duc să fac ce le-am promis oamenilor.
Mă duc să am grijă de banii contribuabililor
și să-mi fac datoria, ca de obicei.
E tot ce am de spus, să fie clar.
Așa se comportă un primar?
- E tot ce am de spus. - Ați mințit locuitorii din Toronto?
Adică șeful poliției minte, dle primar Ford?
De ce nu vă dați demisia?
Eram angajat la pază, la primărie.
În ziua când șeful poliției, Bill Blair,
a spus că poliția deține clipul,
eu îl escortam pe primarul Ford la mașină.
Mi-a zis: „Jerry, am nevoie de protecție,
pentru că presa nu cedează.
Vei fi mâna mea dreaptă.”
Mi-am zis: „Doamne!
Primarul celui mai mare oraș din Canada
îți cere să lucrezi pentru el.” Am acceptat.
Haideți, atunci!
Fusesem aruncat într-o urgie.
- L-ai lovit. - Nu.
- Ba da. Tocmai te-am văzut. - Nu. L-a împins deoparte!
Nu se lăsau. Presa îl hăituia pe Rob.
Sunteți înregistrați. Plecați de pe aleea mea!
Era nebunie. Îl încolțiseră.
Puteți pleca de pe aleea mea? Puteți pleca, vă rog?
- Valea, e casa mea! - Plec!
- Pleacă de-aici! - Plec!
Gata!
Devenise un circ și era tot mai rău.
Brusc, a apărut și presa internațională.
Eu încercam să-mi fac treaba la birou
și mă sunau rudele din Scoția să-mi spună
că mă vedeau din Glasgow, la primărie.
„Ce se întâmplă acolo?”
Zvonurile îl urmăresc din luna mai,
dar poliția canadiană susține că deține un clip
în care primarul din Toronto fumează dintr-o pipă.
Devenise ciuca bătăilor la talk-show-uri.
Ce fumează ăsta, frate?
Are nevoie de ajutor profesionist,
poate și de un vraci.
Dar, sincer, ce ai de făcut în Toronto? Haideți!
Mă scuzați.
Între timp, Rob continua să nege
și voia să-și vadă de treabă ca de obicei.
Indiferent ce e în clipul ăsta,
locuitorii din Toronto merită să vadă.
Dle șef al poliției, vă rog să publicați clipul.
Rob, trebuie să mergi mai departe.
Mergi mai departe cu nasul pe sus.
Nu credea că exista vreo înregistrare.
Nici eu nu credeam că exista.
DOUĂ ZILE MAI TÂRZIU
Domnule primar!
Credeți că șeful Blair ar trebui să demisioneze?
M-ați întrebat ceva în luna mai.
Puteți repeta întrebarea.
- Întrebarea din mai? - Fumați cocaină?
Exact.
Da, am fumat cocaină.
- Când? - Dar nu…
Dar sunt dependent? Nu.
Am încercat?
Probabil că la vreo băută, acum vreun an.
Da, am făcut greșeli. Tot ce pot face acum e să-mi cer scuze și să merg mai departe.
- Nu știu ce altceva… - Da, dă-i drumul.
Am avut perioade când am băut excesiv.
De asta vreau să văd înregistrarea.
Vreau ca toți să vadă înregistrarea.
Aș vrea s-o văd.
Nici nu-mi amintesc să existe vreo înregistrare.
Vreau să văd în ce stare eram, dar…
Asta e. Vreau să…
Acum ați consumat ceva?
Bine…
Nimeni nu văzuse filmarea.
Dar, când Rob a mărturisit, eu și echipa am fost devastați.
Timp de șase luni, am vorbit cu 100, 150 de oameni pe zi.
Mulți întrebau de povestea cu cocaina.
Mereu am jurat că era fals, că nu era adevărat.
Și, când a recunoscut, am fost la pământ.
Eram cel mai vechi angajat al său.
Lucram 24 de ore pe zi, șapte zile pe săptămână.
M-a părăsit până și soția.
I-am indus în eroare pe locuitorii din Toronto.
Și tocmai el mi-a tăiat craca.
M-a afectat mult,
nu mai puteam.
Prin anunțul de azi,
știu că am făcut de rușine toți locuitorii
și voi regreta veșnic.
Imediat după ce Rob a recunoscut că a fumat crack,
totul părea să facă implozie.
În scurt timp, au apărut și alte clipuri.
Îi scot ochii. Îl snopesc.
Când se ridică, îl omor cu mâna mea.
E unul cu el într-o casă. Pare să mimeze o luptă.
Sunt un nenorocit nu-și bate nimeni joc de mine.
E extrem de jenant,
și nu știu ce să spun. Îmi cer scuze.
Situația era incredibilă, zi după zi.
Ați cumpărat droguri ilegale în ultimii doi ani?
Da.
Scandalurile se țineau scai de Rob Ford.
Tipic primarului Ford. Când e cu capul plecat…
Am zbârcit-o.
Când e sfidător.
Merg mai departe. Puteți face ce vreți.
Frate…
În unele zile mă gândeam:
„Nu pot să cred că sunt aici. E nebunie curată.”
O SĂPTĂMÂNĂ MAI TÂRZIU
Cum comentați ultimele acuzații?
În mijlocul scandalului,
el face un comentariu spontan
după ce fusese acuzat că înjosise o angajată, Olivia Gondek.
Voia să… O să folosesc un limbaj licențios.
Nu pot să cred că spun asta aici.
Dar a spus…
Apropo de Olivia Gondek.
Scrie că am vrut să-i mănânc păsărica.
N-am spus asta. Sunt căsătorit.
Am destulă mâncare acasă. Mulțumesc mult.
PRIMARUL IA MĂSURI LEGALE
Incredibil!
Știu că suntem în direct, dar nu știu dacă putem…
Primarul Ford nu se dezminte.
Cum a spus ieri, a zbârcit-o,
și acum folosește un limbaj care nu cred că poate fi transmis,
dar noi tocmai am fost în direct.
Încă o zi incredibilă…
Când lucrurile sunt mereu șocante, deja devii imun.
Asta ne-a scos din amorțeală.
Fără bani, omule. Ja! Bumbaclot, frate!
Apoi a apărut un clip în care vorbea într-un dialect jamaican,
despre Bill Blair, șeful poliției din Toronto, care îl ancheta.
Șeful Blair.
Mă urmărește de cinci luni.
Mai că uitasem de asta. S-au amestecat.
Bumbaclot, frate!
Rassclart, Bumbaclot!
Lasă-mă în pace!
Aici e vina mea. Lui Rob îi plăcea mâncarea picantă.
Vorbeam despre mâncarea jamaicană
și el mi-o reteza: „Habar, n-ai omule.”
Și începeam să facem glume cu dialect jamaican.
Îl ataca, nervos.
„Irosiți banii contribuabililor ca să mă acuzați de ceva,
e ridicol.”
A fost o investigație oficială a poliției din Toronto.
Fusese prins fumând cocaină cu traficanți de arme.
S-a expus șantajului, el fiind primarul orașului Toronto,
care influența bugetul poliției.
Era foarte clar că nu putea rămâne primar.
Am venit cu ideea de a-i limita influența.
Trebuie să-l dezarmăm pe primar pe cât posibil.
M-am oferit să nu depun moțiunea
dacă era de acord să meargă voluntar la dezintoxicare,
și a refuzat.
L-am votat pe Rob Ford în 2010 și m-am înșelat amarnic.
SUNTEM CETĂȚENI, NU CONTRIBUABILI DEMISIA
15 NOIEMBRIE 2013
DEZBATERE A CONSILIULUI LOCAL PRIVIND POSTUL PRIMARULUI
Am intrat în sala de consiliu.
Rușine!
Era o grămadă de oameni acolo
care făceau semne obscene către primar.
Oamenii au început să țipe: „Rușine, rușine!”
Și s-a dezlănțuit iadul.
Tu ești nemernic.
- De unde știi… - Tu ești nemernic, derbedeule.
A fost o sesiune presărată cu momente uluitoare.
Nici că se putea mai rău.
A izbit-o pe consiliera Pam McConnell,
mai să o arunce la pământ.
Încă tremur, mă scuzați.
După dezbatere, a început votarea. Are loc și acum.
Nu l-am putut înlătura din funcție. Doar electoratul poate face asta.
Dar ce am reușit să facem a fost să îi limităm atribuțiile,
care îi reveneau viceprimarului.
Apoi urma să colaborăm colegial ca să conducem orașul.
Îmi amintește de când Saddam a atacat Kuweitul.
Tocmai ați atacat Kuweitul.
Majoritatea celor aflați în postura asta, care ar fi trecut printr-un așa scandal,
ar fi demisionat rușinați.
Dar Rob Ford a profitat de scandal.
Le spunea să-l voteze iar.
Rob Ford își lansează campania aici, la Congress Centre din Etobicoke.
Voluntarii pregătesc strângerea de fonduri.
- Câte crezi că vei vinde? - Multe. Cred că va fi fenomenal.
Urma să candideze, sigur. De ce să te retragi când poți să continui?
Am fost cel mai bun primar. Măsurile vorbesc de la sine.
A fost incredibil să-l aud pe Rob Ford zicând:
„Am fost un primar grozav.”
Încă patru ani!
La fel de uimitoare a fost și susținerea sa.
- Te votez. - Mulțumesc mult.
Ești foarte amabil.
Oamenii adoră o revenire în forță.
Săptămâna asta va învia. Isus și Rob Ford.
Se credea că, dacă se putea ține în frâu,
avea șanse mari de a câștiga.
APRILIE 2014
La începutul lui 2014, tocmai plecasem de la Toronto Star
la The Globe and Mail.
Eram cam într-a treia zi de muncă când cineva m-a sunat să-mi spună
că mai avea un clip cu Rob Ford fumând cocaină.
Am rămas năucită, nu-mi venea să cred.
Presa canadiană poate cumpăra fotografii.
Îmi amintesc că le-am propus
să cumpărăm cinci capturi de ecran pentru 2.000 de dolari bucata.
Iar The Globe a făcut-o. Au fost de acord.
Acestea sunt fotografiile compromițătoare apărute azi.
Fotografii cu un clip nou în care ar apărea Rob Ford
cu ceea ce pare a fi o pipă pentru cocaină.
Era doar cireașa de pe tort, când totul era deja incredibil.
Și-acum asta.
A atras frustrare și furie din partea alegătorilor care nu îl susțineau.
Se săturaseră.
Și el a zis: „Trebuie să fac tratament.”
Și s-a dus la dezintoxicare.
Vorbesc în numele tuturor.
Mă bucur că primarul Ford primește ajutorul de care avea nevoie.
Ce? Serios?
Rob Ford a evadat de la dezintoxicare.
Umblă bezmetic prin Los Angeles. Să aruncăm o privire!
Oamenii n-au înțeles. I-a fost greu.
Mă suna noaptea, de la dezintoxicare.
„Frate, locul ăsta e ca o închisoare.”
I-am zis: „Au sală acolo? Fă mișcare!”
Când s-a întors, avea cu 10 kg mai puțin.
Doar un om îmi stătea în cale, cel din oglindă.
Într-o dimineață, mi-am zis: „Gata, nu se mai poate.”
Le-am zis că trebuie să am grijă de mine.
Se descurca de minune.
Se antrena, făcea mișcare. „Da, pe cai!”
A invitat luptători, vedete, să vină la primărie.
A creat o atmosferă de carnaval.
Mai știți ce zicea odată, când trăncănea?
A zis că mă face praf.
Glumești.
S-a întâmplat a doua zi după ce a venit Mike Tyson.
Am ieșit la micul-dejun, dar Rob nu avea poftă de mâncare.
Zicea: „Nu mă simt bine.
Mă doare într-o parte.”
Doug mi-a zis: „Jerry, du-l la spital.”
L-am lăsat la doctor și am așteptat în parcare.
După câteva ore, m-a sunat Rob.
Mi-a zis: „Frate, nu e de bine.
Sună-l pe Doug și spune-i să vină repede.”
Am intrat cu Doug în spital.
Rob era întins pe pat.
Ne-a spus că investigațiile au descoperit o tumoră.
Am început să plâng.
Scuze.
Diagnosticul este liposarcom malign.
Este o tumoare destul de agresivă, o tumoare foarte rară și foarte dificilă.
Îmi pare rău pentru Rob, pentru boala lui. Mă rog să fie bine.
În ciuda bolii sale,
Rob Ford a decis să rămână în cursă pentru un loc în Consiliul local,
iar fratele său, Doug Ford, candidează în locul lui.
Fratele meu, Rob, mi-a spus că vrea să preiau eu ștafeta
în timp ce el se recuperează.
Rob a renunțat la cursa pentru Primărie,
iar fratele lui i-a luat locul.
Doug Ford era mai să câștige,
deși intrase în cursă cu 30 de zile înainte. Bravo lui!
Rob a fost reales consilier la Secția 2.
- Rob! - Te iubim, Rob! Mulțumesc, Isuse!
Rob nu se lăsa înfrânt, nici de cancer.
Credea că poate învinge, ca de obicei.
El își revenea mereu.
E Ziua Mondială a Cancerului.
Pare important să vorbesc cu dv,
să vă întreb cum vă simțiți acum.
Mersi de întrebare, Cynthia.
Mă bucur când lumea mă întreabă ce mai fac.
Fac tot ce pot în situația asta.
Sunt așa de vreo șase luni.
Țin capul sus în fiecare zi,
o iau pas cu pas
și continuă să lupt și să mă rog.
E greu.
Sunt în fața spitalului Mount Sinai.
Rob Ford și-a petrecut ultimele zile aici
cu familia alături,
luptând cu o formă rară și agresivă de cancer.
Era ca o tragedie shakespeariană,
în care nu a apucat ultimul act,
pentru a învinge toți demonii,
să se reîntoarcă izbăvit.
Nu și-a trăit finalul. Asta i-a fost tragedia.
Mi-e dor de el. A fost un prieten foarte bun.
Ford Nation!
Nu trece zi
să nu-mi amintesc vreo discuție purtată cu el
din care am învățat ceva.
Copleșitor!
Sunt mândru și onorat
că pot să împărtășesc și latura aceasta,
că pot să le explic oamenilor
de ce l-am susținut la bine și la rău.
Nu-mi pasă ce spune lumea.
Ducă-se!
30 MARTIE 2016
La înmormântarea lui Rob Ford, Doug a povestit cum…
Lui Rob îi plăceau sendvișurile.
Am lucrat până târziu într-o noapte, iar Rob a venit cu un sendviș.
„M-am dus la MR. SUB și era Gus acolo.
Gus lucrează 16 ore pe zi ca să câștige o pâine.
Și a primit o comandă telefonică.
Comanda totală era de 32 de dolari.
Dar nu avea cine s-o livreze.”
Presupun că știți ce urmează.
Rob a zis: „Dă-mi-o, o duc eu.”
Închipuie-ți că ai comandat sendvișuri
și bate cineva la ușă.
Deschizi și dai cu ochii de primar.
„N-o să-ți vină să crezi.
Am cunoscut patru votanți noi, acum îmi sunt susținători.
Și partea grozavă
e că mi-au dat 35 de dolari și am primit bacșiș de trei dolari.”
Așa era Rob.
Care crezi că e moștenirea lui Rob Ford?
Care e moștenirea lui Rob Ford?
M-am tot gândit la asta. Știam că o să mă întrebi.
Și cred că depinde pe cine întrebi.
Mark, cum era Rob Ford?
Necinstit.
- Sufletist. - Deștept.
Tranșant.
Imprevizibil.
Manipulator.
Cu toții avem un Rob prin preajmă.
Și cred că, pe termen lung,
istoria îl va considera un om care suferea de o boală,
care, în ciuda acestui fapt, a realizat niște lucruri
ce până atunci fuseseră imposibile.
Iar părțile rele, ei bine… Vorbesc de la sine.
Subtitrarea: Laura Somandru