Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Här var det fullsatt.
BORGMÄSTARE ROB FORD
God eftermiddag.
Jag vill ta tillfället i akt att bemöta några uppgifter
som har cirkulerat i media de senaste dagarna.
Jag brukar inte crack-kokain och är inte beroende av crack-kokain.
Herrejävlar.
Herrejösses.
Jag kunde inte fatta vad Torontos borgmästare just sagt i direktsändning.
Nu får det vara nog. Jag vill bli respekterad.
När Rob Ford blev vald förstod vi att det inte skulle bli fyra tråkiga år.
-Folk älskade honom. -Han var som en rockstjärna.
Hans framgång var orimlig i politiska mått mätt.
Det här handlar om spel bakom kulisserna.
Han förvandlade stadshuset till en cirkus.
Han har inte ett uns trovärdighet.
Han framställde sig som "en vanlig kille", men bilden han gav alla var en lögn.
BORGMÄSTARKANSLIET UTE OCH KRÖKAR
Vi insåg att kontrollen över Kanadas största stad
låg i händerna på nån som inte hade kontroll över sitt eget liv.
Försvinn från min tomt!
Om ni alltså är alkoholist…
Har ni narkotikaproblem?
Jag sa: "De har film på när du röker crack, Rob."
Han svarade: "Det är lugnt, det finns ingen film."
Tro mig, jag har sett den. Han röker knark på filmen.
Det är lögn efter lögn.
"Jag tror inte mina ögon. Det här är sjukt."
När nån angriper min integritet ser jag rött.
Det var så många vändningar som var omöjliga att förutse.
Det sista var att Olivia Gondek sa att jag vill slicka hennes ***.
Herrejävlar!
Spänn fast er. Det här blir en rejäl åktur.
DEN VÄRSTA BORGMÄSTAREN
Tvättbjörnarna har härjat bland de överfulla sopcontainrarna i Spadina.
Deras festmåltid har dukats upp av sopstrejken som varat i 16 dagar.
2009 var jag nyhetsredaktör på en nyhetskanal i Toronto.
Toronto är Nordamerikas fjärde största stad.
Staden var drabbad av sophämtarstrejk, med vidriga följder.
-Sopbergen bara växer och folk kastar… -De kastar sopor överallt.
För att ta mig till jobbet behövde jag beväpna mig med småsten
för att få tvättbjörnarna att flytta på sig.
Det låg sopor överallt i värmen och stank.
Soporna bakas nu i temperaturer som idag nådde över 30 grader.
Det här gick ut över den dåvarande borgmästaren David Miller.
Borgmästaren uppvisar inte mycket initiativförmåga.
Han tog politiskt stryk av sopstrejken
och han valde att kliva tillbaka från borgmästarskapet 2010.
Det fanns inga favoriter som låg och väntade i startgroparna.
Det var öppet för vem som helst att kasta sig in och sno åt sig narrativet.
Meddela att han är här nu.
Jag ringde min vän Rob Ford på en gång: "Du måste kandidera."
"Tycker du det?"
"Ja, det här är din chans."
Redan från första början ansåg han sig tjäna allmänheten.
Han tjänade folket.
Folk vill bli representerade och det har de inte blivit.
Så de frågade om jag ville kandidera och jag sa ja.
Folk hade fått nog av politiken i stadshuset.
Jag förstod att tiden var mogen för nån som Rob.
Så pass att jag faktiskt sa upp mig från mitt reklamjobb
för att bli hans sociala medier-strateg.
Det är dags att stoppa gräddfilen
som förser politiker med lyx, förmåner och lukrativa kompiskontrakt.
Första gången jag träffade Rob efter valet 2003 tänkte jag:
"Var kom den här killen ifrån?"
Han flinade åt mig när jag kommenterade saken och sa åt mig att hålla käften.
Han var så aggressiv att flera inte ville sitta i närheten av honom.
Han bytte plats gång på gång och hamnade till slut två stolar bort från mig.
-Tyst, ingen har frågat dig! -Ledamoten…
Rob Ford var en kontroversiell ledamot
som sa saker som inte var politiskt korrekta.
Använder man inte sprutor eller är bög får man inte aids.
Han sa till mig att han tänkte kandidera till borgmästarvalet.
"Låt bli det", sa jag. "Du kan inte vinna. Varför ska du utsätta din familj för det?"
"Jodå, jag kommer att vinna", sa han.
Kandidera mot mig om du tror att du kan representera väljarna bättre.
En vän frågade vad jag visste om Rob Ford
och om jag trodde att han kunde bli borgmästare.
"Nej, jag tror inte att han kan bli borgmästare."
Jag var officer i kanadensiska armén i 14 år.
Jag kom hem till Kanada slutkörd och utan affärskontakter
och på jakt efter jobb.
Jag kom i kontakt med familjen genom Robs storebror Doug Ford.
Han frågade om jag ville bli stabschef.
Och jag sa ja, för jag trodde att det kunde röra sig om sex veckors arbete.
Jag trodde inte att Rob Ford skulle nå långt.
Doug och Rob stod varandra nära.
Doug hade förstås stort inflytande i egenskap av storebror och kampanjchef.
Det stod hela tiden klart
att det här var ett familjeprojekt.
Rob Ford må vara ny i politiken, men inte familjen.
Pappa representerade den valkretsen.
Robs far hade börjat med ingenting och blivit mångmiljonär.
Jag har uppfostrat min familj här.
Verksamheten började på ett pingisbord i en källare.
Han hade ett tryckeri.
Här är ett Rob Ford-klistermärke tryckt på Deco, som företaget hette.
Han var väldigt sträng mot barnen.
Rob försökte hela tiden blidka sin far.
Du kan hålla klaffen!
Fadern var politiker och spelade football.
Rob älskade football men var inte bra på det,
och hade ingen fallenhet för affärer,
så det enda som återstod för att imponera på fadern var politiken.
SJU MÅNADER INNAN VALET
Doug Ford hade en bild av hur kampanjen skulle lanseras.
Det skulle ske på Toronto Congress Centre inför 5 000 personer.
Jag skrattade. Inte högt, men inombords.
Jag hade aldrig upplevt ett politiskt möte med fler än ett par hundra besökare.
Ford som borgmästare! Ford som borgmästare!
Men genom sociala medier fick vi ihop ett gäng anhängare
och tanken var att tåga mot stadshuset.
Vi börjar gå om fem minuter längs Yonge Street.
I sista stund beslöts att vi skulle ta Victoria Street,
där det finns en tv-studio.
Vi tågade förbi tv-studion.
Rob Ford försöker kuppa sig in gratis i vår morgonsändning.
De gjorde ett avbrott i morgonsändningen för att kommentera det som hände.
De tågar fram och tillbaka här utanför.
Det var fenomenal gratisreklam. Jag skämdes för att jag inte kläckt idén.
"Fantastiskt, Tom", sa jag. "Visa vägen."
Jag kommer från Etobicoke, där Rob Ford kommer från.
Vi är i samma ålder, jag är lite äldre.
Som person var han riktigt trevlig och intressant,
så jag kände att jag ville rapportera om saken.
Jag körde ut till Etobicoke utan några särskilda förväntningar.
Det var en stor sal och jag tänkte: "Ska han kunna fylla den här lokalen?"
Jag var den enda nyhetsreportern på plats.
Men det var redan så mycket folk där att de ständigt fick hämta fler stolar.
Det var fullsatt.
Jag sa till honom att jag uppskattade det till 2 000 personer.
Han gick upp och sa:
"Tack för att ni har kommit hit. Tänk att det är 5 000 personer här idag!"
För om man säger det, är det så.
Jag såg mig om i salen
och där fanns bankmän från Bank Street jämte busschaufförer.
Jag tycker att Rob Ford ska bli Torontos nästa borgmästare.
Han kommer att ta hand om våra pengar.
De som kom dit för att visa sitt stöd var ett tvärsnitt av Torontos befolkning.
Han är trovärdig.
Rob är en man av folket, för folket.
Den bild jag fick av kampanjen var
att Rob Ford delade ut visitkort till alla han mötte med orden:
"Om du får problem, ring mig."
En kollega berättade att hennes pappa hade ett döende träd i trädgården.
Pappan ringde till Rob Ford,
som åkte ut till huset, tittade på trädet och erbjöd en lösning.
Han fick alltså saker gjorda.
Har ni problem i lägenheten med duschen, spisen, kylen…?
Han hjälpte alla.
Det kvittade om man bodde i hans valkrets eller var i stan man bodde,
och folk älskade honom för det.
Rob Ford är bäst. Han är hederlig.
Vi behöver en person som står för det han tror på.
Kom igen, Toronto. Rösta på Rob Ford!
Kärleken och stödet för honom i den där salen var överväldigande.
Då kände jag för första gången: "Jag tror faktiskt att han vinner."
Media blev tagna på sängen av Robs popularitet.
Jag hejar på honom.
-Redo? -Ja.
De började rota i hans förflutna.
GRIPANDEFOTO
Ford fälldes för rattfylleri i Florida 1999.
Rob Ford talade ut om anklagelserna efter en artikel
där han påstods ha ljugit om ett åtal om innehav av cannabis.
Det var ett misstag. Jag är bara människa och jag ber om ursäkt.
Ursäkten kom 2006,
efter att han skrikit åt ett par när han var berusad på en hockeymatch.
Men trots alla historier blev han bara mer och mer populär.
Folk har fått nog av slöseriet.
Där talar han folkets språk, men samtidigt är han oberäknelig.
Jag körde kampanjbussen och möttes huvudsakligen av två reaktioner,
antingen av vinkningar och jubel, eller av långfingret.
Det fanns inget mellanting.
En dag av val, en dag av förändring.
Vallokalerna har stängt i Torontoområdet där man väljer ny borgmästare.
På valdagen var familjen Ford och utvalda journalister samlade i familjens hus.
Den av oss som minst trodde på seger var Rob Ford.
Han tvivlade stort.
Han var orolig för att det inte skulle gå vägen, att han hade sabbat det.
Det står klart av de hittills räknade rösterna att han har vunnit.
Rob Ford kommer att tillträda som borgmästare.
Seger!
Herregud!
Vi blev väldigt lättade
och begav oss till Congress Centre där allt hade börjat,
och där väntade tusentals människor.
Vi fick knuffa oss fram. Man fick nästan inte luft.
Det var som upploppsövningarna i armén.
Men det kändes bra, som en upprättelse,
för många hade trott att han inte skulle klara det.
Så även jag.
Toronto har nu öppnat, mitt herrskap.
Ett, två, tre, le.
Näst sista nu.
Första dagen på jobbet var överväldigande.
Vi hade stått utanför, men nu var vi inne.
Jag blev invald i fullmäktige när Rob Ford blev vald till borgmästare.
Jag hade hört talas om honom och hans högerpopulistiska ställningstaganden.
Första året fick han igenom sin agenda.
Han sa: "Om du håller med, samarbetar vi. Annars krossar jag dig."
Han fick fullmäktige att upphäva fordonsskatten.
Han fick lokaltrafiken klassad som samhällsviktig för att förhindra strejker.
Bit för bit betade han av sin plan
för att få ordning på staden och få slut på slöseriet.
Så det var ett bra första år.
Men det fanns vissa tecken på att Rob…
…inte presterade fullt.
MARS 2012
Han lämnade möten för att jobba som footballtränare
åt ett high school-lag i Etobicoke.
Framåt, framåt!
Han brinner för high school-football
och hamnade i blåsväder när han använt fullmäktiges kontorsmaterial
för att få lobbyister att ge pengar till hans footballstiftelse.
Det var en intressekonflikt, vilket ledde till en process.
I samband med den unika rättegången
sågs stadens borgmästare fly från media för att undvika frågor.
Han kan inte kommentera.
Domaren fastslog att det var en intressekonflikt
och att den enda möjliga påföljden var att han avlägsnades från ämbetet.
Rob blev mycket upprörd.
Vänstern gör allt för att få bort mig,
men jag kommer att strida för mitt jobb.
Han överklagade.
Borgmästaren kom till jobbet med ett stort leende
efter att tre domare enhälligt bifallit hans överklagan.
Och det slutade med…
…att Rob vann.
Men det var uppenbart att stressen från rättsprocesserna tärde på honom.
23 FEBRUARI 2013
Mitt i vintern 2013
är jag på Garrison Ball i Toronto, en årlig militärgala.
Där är vänner från militärtjänsten, som jag har starka band till,
så jag ser fram emot kvällen.
Jag väntar mig inte att Rob ska komma. Han är i Chicago över helgen
med sin bror och några vänner för att gå på en hockeymatch.
En helg med grabbarna.
Då får jag ett meddelande från hans livvakt om att han är på väg.
Och jag bara…sjönk inombords.
Strax därefter kommer nästa meddelande: "De är här nu. Du behövs här."
Så jag går till entrén och där står Rob, inte alls i bra skick.
Han har kostym, men kragen sticker upp,
skjortan hänger löst och han är genomsvettig.
Jag försöker hindra honom från att gå in,
men han säger åt mig att flytta på mig om jag inte vill bli nedslagen.
Nån ringde och sa: "Tom, vi har problem med borgmästaren."
När jag körde in på parkeringen står Rob där med Mark Towhey i ett nackgrepp.
Jag tyckte det såg riktigt roligt ut,
tills jag förstod att Mark inte var särskilt glad över att vara där.
Till slut går han och jag tänker: "Det här lär vi få läsa om imorgon."
Jag jobbade på Toronto Star.
Jag fick ett tips om att Rob Ford var väldigt full.
En fullmäktigeledamot hade försökt få honom att lämna platsen.
Han sa till stabschefen att det vore bäst om borgmästaren gav sig av.
Att rapportera om Rob Ford förändrade mig som journalist.
Här började det bli mörkt.
Enligt en förstasidesartikel i Toronto Star har Rob Ford alkoholproblem.
Familjen Ford blev rädda och förklarade krig mot mig och Toronto Star.
Toronto Star trakasserar mig gång på gång.
Toronto Star anses vara progressiv och han var i mångt och mycket ärkekonservativ.
De viker sig inte, men det är lugnt, jag kan ta kampen mot Toronto Star.
Han bröt kontakten med oss.
Det är lögn efter lögn. Ni ljuger tvångsmässigt.
Rob Fords svartmålning av media, långt innan Donald Trump gjorde samma sak,
var oerhört effektiv.
Han ville så frön av misstro hos allmänheten,
för att när media sa nåt negativt om honom kunna säga: "De vill sätta dit mig."
Och han ökade intensiteten när han anade att det kunde bli en ny skandal.
Jag satt och skrev på en artikel…
…när en man ringde och sa att han hade en film på när Ford rökte crack.
Det var första april, just den dagen man inte vill få in ett sånt tips,
men jag hanterade det så professionellt som möjligt.
"Berätta mer. Kan jag få se den?"
"Kan vi träffas?"
Vi stämde träff på en parkeringsplats.
En man kom dit och sa:
"Lämna era väskor och telefoner i er bil och sätt er i min bil."
Sen körde han till en annan plats där ytterligare en person klev in i bilen.
De var väldigt nervösa.
De lät oss inte hålla i telefonen. De höll i den och visade för oss.
Och när de visade filmen var det helt uppenbart att det var Rob Ford…
…som rökte med en glaspipa.
Herrejävlar.
De ville ha 100 000 dollar för filmen.
Men kanadensisk media betalar inte för nyheter.
Sånt kan National Enquirer eller TMZ kanske göra,
men det händer inte här. Så vad skulle vi göra?
Vi samlade hela redaktionen för att diskutera vad vi behövde
för att kunna publicera nyheten utan att själva ha filmen.
Jag kände mig nedslagen för att det kanske aldrig skulle komma ut.
Ett par veckor efter att vi hade sett klippet
var jag på en kompis boklansering
och nån kom fram till mig och sa: "Har du sett det här, Robyn?"
Det var från Gawker.
TILL SALU: FILM PÅ ROB FORD SOM RÖKER CRACK
Den amerikanska webbplatsen Gawker publicerade en artikel
om att deras redaktör John Cook hade sett filmen.
Nu var det fritt fram för oss.
Vi hade det på förstasidan nästa dag:
"Toronto Stars journalister har sett en film där Rob Ford verkar röka crack."
Tidningen kan inte styrka videons äkthet
och har den inte själva eftersom de inte betalat för den,
men journalisten Doolittle tror att det var borgmästaren på filmen.
Det ser ut och låter som Rob Ford.
Herrejävlar.
Borgmästaren har filmats när han röker crack.
Det var chockerande.
Ingen borgmästare hade nånsin varit inblandad i nåt sånt.
Jag visste att det förekom konstigheter,
men absolut inte till den graden.
Jag såg storyn och tänkte: "Här har vi problem."
Så jag ringde honom. "De säger sig ha film på när du röker crack, Rob."
Och han svarade: "Oroa dig inte, det finns ingen film."
Det var inte svaret jag ville få.
För det antydde att det skulle ha kunnat finnas en film.
Jag röker inte crack och jag är inte beroende av crack.
Jag kan inte kommentera en film som jag inte sett och som inte finns.
Det är högst olyckligt att jag ska dömas i media utan några bevis.
Han förnekade det, så det hade inte hänt. Vi hade hela tiden samma linje.
Alla vet att bilder kan manipuleras.
Det kan ha varit Ford, men jag tvivlar på det. Det känns inte som han.
Det gjordes en undersökning och ungefär hälften av människorna i Toronto
trodde att crackhistorien var uppdiktad.
Det är uppenbart att de försöker ställa till det för Rob Ford.
Jag fattade inte hur folk kunde misstro media så mycket
och hur väl familjen Ford hade lyckats utmåla media som en politisk motståndare.
Jag ska vara tydlig. Jag ska svara på era frågor,
men blir jag avbruten är frågestunden över.
Jag började få dödshot.
Det var riktigt läskigt.
Materialet har ännu inte dykt upp.
Vissa i fullmäktige menar att historien grumlar omvärldens syn på Toronto.
Det här är vår stads yttersta företrädare,
så det är problematiskt.
Jag att det skulle bli slutet för hans karriär om han inte la in sig på rehab.
Jag började leda in alla våra samtal på det.
Om han ville prata om politik och initiativ han ville få till i staden
sa jag bara: "Du måste in på rehab."
Jag visste att om jag bara erbjöd honom det alternativet
skulle han till slut antingen ge med sig eller ge mig sparken.
Han valde det senare, att sparka mig.
-Har du uppmanat Ford att söka hjälp? -Mina råd är konfidentiella.
Jag gick ut därifrån, praktiskt taget eskorterad av vakter.
Att Mark Towhey fick sparken var en avgörande händelse.
Det var jobbigt. Jag var frustrerad och arg och kände mig sviken.
Han åkte bara därifrån.
Journalisterna stod och gapade och anade att nåt stort var på väg att ske.
Jag visste bara inte vad än.
ETT HALVÅR SENARE
Det var halloween och jag fick ett meddelande från en källa hos polisen.
"Har du en tv i närheten? Missa inte presskonferensen om en halvtimme."
Det har kommit till min kännedom att vi nu har en återskapad videofil.
Jag kommer inte att släppa den idag.
Polischefen Bill Blair gick ut och sa: "Vi har crackfilmen."
Han var inte beredd att visa den, men polisen hade alltså filmen.
Filen innehåller bilder
som förefaller överensstämma med de bilder
som det tidigare rapporterats om i pressen.
Man hade kommit över crackfilmen i en razzia mot vapensmugglare
efter ett fruktansvärt skottdåd i Toronto.
Det visade sig vara personerna som var föremål för den utredningen
som borgmästaren verkade ha köpt och rökt tung narkotika med.
Det föranledde en andra våg av kaos i stadshuset.
Bort med blixten!
Bort med blixten.
God eftermiddag.
Jag tror att alla har sett påståendena.
Jag tror att det är ganska…
Jag tror…
Nej, det tänker jag inte göra. Nej.
Jag har ingen anledning att avgå.
Jag ska gå in och göra mina telefonsamtal
och sen fortsätta göra det som väljarna har valt mig till,
att hushålla med skattebetalarnas pengar
och fortsätta med det fantastiska styre som vi haft här i tre år.
Det är allt jag har att säga. Ja, det är allt jag har att säga.
Är det här ett acceptabelt beteende hos en borgmästare?
-Jag har sagt allt jag har att säga. -Har du ljugit?
Menar du att polischefen ljuger?
Varför avgår du inte?
Jag var säkerhetsvakt på stadshuset.
Dagen då polischefen Bill Blair
gick ut och sa att polisen hade crackfilmen i sin ägo,
eskorterade jag borgmästaren till bilen.
Han sa till mig: "Jag kommer att behöva personskydd, Jerry,
för media är skoningslösa. Du blir min närmaste man."
Jag tänkte: "Jävlar…"
Det är inte varje dag man blir erbjuden jobb av en borgmästare, så jag sa ja.
Okej, sätt fart.
Det var som om jag hamnat mitt i en storm.
-Du slog honom! -Han försökte bara ta sig fram.
Medierna var skoningslösa.
Gå bort från min uppfart, tack.
De var som blodtörstiga hajar.
Kan ni vara snälla att lämna min uppfart? Bort från min tomt!
-Bort från min tomt, sa jag! -Jag är på väg!
Kolla vad de gör!
Det var en fullständig cirkus och det blev bara värre.
Det kom journalister från andra länder.
Jag satt i receptionen och fick meddelanden från släkt i Skottland:
"Vi ser dig på nyhetsbilder här, Tom. Vad är det som pågår?"
Det har gått rykten sen i maj, men nu säger sig kanadensisk polis ha en film
där Torontos borgmästare verkar röka crack.
Han blev utskrattad i pratshower.
Går den här snubben på crack?
Det finns professionell hjälp att få, amatörhjälp, häxdoktorer…
Men ska man vara ärlig finns det inte mycket annat att göra i Toronto.
Släpp fram mig.
Rob fortsatte att förneka saken
och ville bara att allt skulle fortsätta som vanligt.
Vad som än syns på den där filmen förtjänar Torontoborna att få se det.
Jag uppmanar polischefen att offentliggöra filmen.
Det gäller bara att streta vidare.
Håll dig från bråk och streta vidare.
Han trodde inte att det fanns nån film.
Det trodde inte jag heller.
TVÅ DAGAR SENARE
Borgmästaren!
Borde Blair avgå som polischef?
Ni ställde mig en fråga i maj. Ni kan ställa den igen.
-Frågan som vi ställde i maj? -"Röker du crack?"
Just det.
Ja, jag har rökt crack.
Men gör jag det fortfarande? Är jag beroende? Nej.
Har jag provat?
Ja, antagligen på fyllan för ungefär ett år sen.
Jag medger mitt misstag. Allt jag kan göra nu är att be om ursäkt och gå vidare.
Jag vet inte vad mer jag… Får jag tala till punkt?
Det har hänt att jag har varit redlöst berusad och därför vill jag se filmen.
Jag vill att alla ska se den.
Jag vill se den.
Jag har själv inget minne av nån film, så jag vill se hur berusad jag var, men…
Det handlar bara om det.
Är du drogpåverkad nu?
Okej…
Ingen hade sett filmen.
Men när Rob erkände var det ett hårt slag för mig och medarbetarna.
I ett halvår hade jag pratat med 100-150 personer om dagen,
och många av dem hade frågat om crackgrejen.
Jag hade svurit på att det var falskt, att det var lögn.
Så när han erkände det blev jag faktiskt förkrossad.
Jag var den medarbetare som hade varit med längst av alla.
Jag jobbade dygnet runt, sju dagar i veckan,
så mycket att min fru lämnade mig.
Och jag hade vilselett Torontobor hela den tiden,
för att sen bli överbevisad av honom själv.
Så det var tufft för mig.
Jag klarade inte av att fortsätta.
Efter dagens tillkännagivande…
…vet jag att jag har dragit skam över alla i staden…
…och det kommer jag alltid att ångra.
När Rob erkänt att han hade rökt crack
började allt att rasa.
Det var bara en tidsfråga tills det kom fler filmer.
Jag ska slita ut hans strupe och döda den jäveln.
Det var en film när han verkade iscensätta ett slagsmål.
Jag är en sjuk jävel, men ingen jävlas med mig.
Det är extremt pinsamt och jag vet inte vad jag ska säga.
Återigen, jag ber om ursäkt.
Situationen var så ofattbar och det fortsatte dag efter dag.
Har ni köpt narkotika de senaste två åren?
Ja, det har jag.
Skandalerna rann av Rob Ford som svett av en löpare.
En typisk Ford-uppvisning. I ena stunden ångerfull…
Det var ett stort misstag.
…och i nästa trotsig.
Jag går vidare. Ni kan göra vad ni vill.
Alltså…
Vissa dagar kände jag bara: "Vad gör jag här? Det här är vansinnigt."
EN VECKA SENARE
En kommentar om de senaste anklagelserna?
Mitt i allt det här undslapp en kommentar honom
när han anklagats för att ha trakasserat en anställd vid namn Olivia Gondek.
Han… Pass på, nu blir det ovårdat språk. Ska jag verkligen säga det här på jobbet?
Han sa…
Sen var det Olivia Gondek, att jag skulle ha velat slicka hennes fitta.
Det har jag aldrig sagt. Jag är lyckligt gift och har nog med sånt därhemma.
Herrejävlar!
Jag vet att vi sänder direkt, men jag vet inte…
Jag…
Borgmästare Ford uttrycker sig som han gör.
Han sa i fullmäktige igår att han hade begått misstag
och använder nu ord som vi nog inte får sända i tv,
men som vi nyss sände.
Ännu en otrolig dag…
Till slut blir man avtrubbad av chockerande nyheter,
men nu vaknade man till.
Inga stålar, mannen. Bumbaclot, man.
Sen kom det en film när han härmade jamaicansk patois
och pratade om polischefen Bill Blair som höll i utredningen.
Den där jäveln Blair…
Han har varit efter mig i fem månader.
Den hade jag nästan glömt. Allt blir en enda dimma.
Bumbaclot, man. Alltså…
Rassclart, bumbaclot. Lämna mig ifred.
Ja, jag får ta åt mig en del av äran… Rob älskade kryddstark mat.
Vi började snacka om jamaicansk mat och han började skämtsnacka.
Så vi började prata patois på skoj med varandra.
Han började raljera utredningen.
"Ni bränner skattepengar på att gräva fram skit om mig."
Det var en regelrätt polisutredning.
Han hade ertappats med att röka crack med vapensmugglare,
vilket gjorde honom sårbar för utpressning.
Torontos borgmästare har inflytande över polisens budget.
Det stod klart för oss att han inte kunde vara borgmästare.
Jag kom på idén att vi skulle frånta honom makt.
Vi behöver avväpna borgmästaren i den mån det är möjligt.
Jag sa mig vara beredd att inte driva åtalet vidare
om han frivilligt la in sig på rehab,
och han sa nej.
Jag röstade på Rob Ford 2010 och gosse, vad fel jag hade.
AVGÅ
DEBATT I FULLMÄKTIGE OM ROB FORDS BORGMÄSTARPOSITION
Vi kom in i plenisalen.
Skäms! Skäms! Skäms!
Där var det massor av människor som visade fingret för borgmästaren.
De ropade "skäms, skäms". Det var fullständigt kaos.
Du är skitstöveln, din lilla jävel!
Sammanträdet var späckat av häpnadsväckande ögonblick.
När det knappast kunde bli värre
sprang borgmästaren in i Pam McConnell så att hon nästan föll omkull.
Jag skakar fortfarande.
Efter debatten tog omröstningen vid och den pågår fortfarande.
Vi kunde inte avsätta Rob Ford, Det kan bara väljarna göra.
Men det vi kunde göra var att frånta borgmästaren befogenheter,
överlåta dem till vice borgmästaren,
och sen samarbeta som ett fullmäktige för att styra staden.
Det här får mig att tänka på när Saddam anföll Kuwait.
Ni har precis anfallit Kuwait.
De flesta i Rob Fords situation, efter skandalerna och allt han ställt till med,
skulle skamset ha klivit åt sidan.
Men Rob Ford kastade sig in i stället.
Han satsade på att bli omvald.
FEM MÅNADER SENARE
Rob Ford inleder sin kampanj här på Congress Centre i Etobicoke.
Valarbetarna förbereder inför tillställningen.
-Hur många tror du ni säljer ikväll? -Massor. Det kommer att gå jättebra.
Så klart att han ställde upp för omval. Varför backa när man kan framhärda?
Jag har varit den här stans bästa borgmästare nånsin.
Det var ofattbart att Rob Ford stod och sa att han gjort ett fantastiskt jobb.
Fyra år till!
Det var också ofattbart hur stort stöd han hade.
-Du får min röst. -Tack så mycket för stödet.
Folk älskar revanschhistorier.
Nu ska Rob Ford återuppstå.
Den allmänna uppfattningen var att om han höll sina demoner i schack
hade han stora chanser att vinna.
Jag hade slutat på Toronto Star och börjat på The Globe and Mail.
Kanske tre dagar in på min nya anställning ringde nån till mig
och sa sig ha ännu en film på Rob Ford som rökte crack.
Jag minns hur jag bara stod där och tänkte: "Jäklar…"
Kanadensisk media kan betala för frilansfoton, så jag minns att jag sa:
"Vi borde köpa fem skärmbilder från filmen för 2 000 dollar styck."
Och The Globe gick med på det. "Vi gör det", sa de.
De här avslöjande bilderna har dykt upp i kväll.
De ska komma från en film på Rob Ford
där han håller i vad som kan vara en crackpipa.
Det blev ännu ett lager ovanpå allt som redan var så ofattbart.
Och så kom det här.
Det gav mer näring åt frustrationen och vreden
bland väljare utanför "Ford Nation" som kände att nu fick det räcka.
Han sa: "Jag behöver söka hjälp."
Så han åkte iväg på rehab.
Jag talar nog för oss alla när jag säger att jag är glad
att borgmästare Ford äntligen får den hjälp han behöver.
Vad sa du? På riktigt?
Rob Ford ska visst ha rymt från rehab
och springer lös i Los Angeles-området.
Folk fattade inte hur jobbigt det här var för honom.
Han kunde ringa mig därifrån mitt i natten:
"Det är som ett fängelse här."
"Har de nåt gym där?" sa jag. "Börja träna i så fall."
Så när han kom tillbaka hade han gått ner typ 15 kilo.
Den jag inte kunde besegra var mannen i spegeln.
Till slut sa jag: "Nu får det räcka."
Folk protesterade, men jag sa: "Jag måste åka, för min egen skulle."
Det var gasen i botten.
Han tränade, gymmade… "Nu är vi på banan igen", kände jag.
Han började bjuda in wrestlare och andra kändisar.
Han skapade en karnevalsatmosfär.
Ni minns nog att han sa att han skulle spöa mig.
Allvarligt?
Det var dagen efter att Mike Tyson hade hälsat på i stadshuset.
Vi skulle äta frukost, men Rob hade ingen aptit.
"Jag mår inte så bra", sa han. "Det sticker i sidan."
Doug sa: "Kör honom till sjukhuset."
Så jag körde dit honom, han gick in till läkaren och jag väntade utanför.
Efter några timmar ringde Rob.
"Det ser inte bra, det här. Ring Doug och be honom komma hit."
Så Doug kom och vi gick in på sjukhuset.
Där låg Rob i en säng och berättade att de hade röntgat honom och hittat en tumör.
Jag började gråta.
Förlåt.
Diagnosen är ett elakartat liposarkom.
Det är en ganska aggressiv, sällsynt och svårbehandlad tumör.
Jag är så ledsen för Robs skull. Jag hoppas att han blir frisk.
Trots sjukdomen har Rob Ford bestämt sig för att ändå kandidera till fullmäktige
medan brodern Doug Ford kandiderar till borgmästarposten i hans ställe.
Min bror har bett mig att hålla facklan
medan han fokuserar på att bli frisk.
Rob hoppade av borgmästarvalet och hans bror kom in i stället.
Doug Ford var nära att vinna, fast han gav sig in 30 dagar före valet. Starkt jobbat.
Rob blev omvald som ledamot för valkrets 2.
-Rob! -Vi älskar dig, Rob!
Rob skulle aldrig erkänna sig slagen, inte ens av cancer.
Han trodde att han skulle besegra den som allt annat.
Han reste sig alltid.
Det är internationella cancerdagen, så det känns högst relevant att prata med dig
och om hur du mår nu i det som händer.
Tack, Cynthia. Jag uppskattar att folk frågar hur jag mår.
Jag gör det bästa av situationen.
Jag har ungefär ett halvår kvar.
Jag kan bara hålla huvudet högt och ta en dag i taget,
fortsätta kämpa och fortsätta be.
Det är tufft.
Jag står vid Mount Sinai-sjukhuset
där Rob Ford tillbringade sina sista dagar i livet med familjen vid sin sida
medan han kämpade mot en sällsynt och aggressiv sorts cancer.
Det var som en Shakespeare-tragedi
där han inte fick uppleva den sista akten där han skulle besegra alla demoner
och komma tillbaka i ett fördelaktigt ljus.
Hans liv fick ett abrupt slut, vilket i sig var en tragedi.
Jag saknar honom verkligen. Han var en god vän.
Ford Nation! Ford Nation!
Det går inte en dag då jag inte tänker på våra samtal
och allt han lärde mig.
Vilka känslor…
Jag är stolt och hedrad att få berätta den här sidan av historien
så att folk ska kunna förstå
varför jag stod vid hans sida i vått och torrt.
Jag bryr mig inte om vad folk säger.
De kan dra åt skogen.
30 MARS 2016
På begravningen berättade Doug en anekdot…
Rob älskade smörgåsar.
Jag jobbade sent en kväll och Rob kom in med en macka.
"Jag kom in på Mr Sub och där stod Gus.
Han jobbar 16 timmar om dagen för att få det att gå runt.
Det kom en beställning i telefonen
för summan 32 dollar, men Gus hade ingen som kunde köra ut den."
Ni anar nog hur det slutar.
Rob hade sagt: "Ge mig maten, så kör jag ut den."
Tänk dig att du har beställt mackor, det knackar på dörren,
och så står Torontos borgmästare där.
"Jag lärde känna fyra väljare som nu kommer att stötta mig."
Och han sa: "Bäst av allt var
att de gav mig 35 dollar, så jag fick 3 dollar i dricks."
Det var så typiskt Rob.
Vad skulle du säga att Rob Fords eftermäle är?
Rob Fords eftermäle…
Jag visste att ni skulle fråga om det.
Jag tror att det beror på vem ni frågar.
Beskriv Rob Ford, Mark.
Han var ohederlig.
-Osjälvisk. -Smart.
-Frispråkig. -Oförutsägbar.
Exploaterande.
Alla har en Rob i sitt liv.
I det långa loppet kommer han att gå till historien som en man som var sjuk
och som trots det åstadkom saker som ingen annan åstadkommit förut.
Och… Det dåliga talar ju sitt eget språk.
Undertexter: Martina Nordkvist