Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
WALLNUT CREEK, KALIFORNIA
2011 elején lehallgatásokkal foglalkozó különleges ügynök voltam.
- Mi történik? - Mi folyik itt?
Volt egy ügyem egy korrupt zsaruval, aki ellopta a lefoglalt drogokat,
majd újra eladta őket az utcákon, amelyeket védenie kellett volna.
A fickó kért még három csomagot.
Azta!
Ám a beszélgetés kellős közepén
valami egészen másra terelődött a szó.
Dolgozunk egy szuper sorozaton.
Minden remekül ment, amíg hirtelen be nem ütött ez.
Ne nyírd ki a projektet!
Gondoltam magamban: „Ez valami rafinált hollywoodi átverés?”
Mert 25 éves pályám során nagyon kevés ügynek volt
ilyen fura háttértörténete.
A San Franciscó-i magánnyomozó mamák című valóságshow ötlete
zseniális volt.
A magánnyomozó mamák,
titkos akciókban bűnözőket kapnak el,
de időben hazaérnek, hogy megírják a gyerekkel a házi feladatot.
Te jó ég! Ezt nem hiszem el!
Azt hittem, óriásplakátok készülnek majd rólunk.
Örültem, mert fantasztikus szereplőim voltak.
Azt hittem, ez lesz életem legkönnyebb munkája.
Miért nők? Mert jók a többfeladatos munkavégzésben?
Pontosan.
És mert senki sem kérdőjelezi meg a tekintélyemet.
A sorozat négy magánnyomozó mamáról szólt volna,
ám pár férfi addig mesterkedett, amíg semmi sem lett belőle.
Elvették tőlünk.
Egyik probléma és katasztrófa a másikat követte.
Ki az ördög szabotált mindent?
Nem akartam, hogy ez Igazi háziasszonyok legyen,
de még annál is sokkal rosszabb lett.
Egyikünk sem sejtette, hogy mi történik valójában.
Valaki ismét hazudik a színpadomon!
Mi a fene!
Mi folyik itt?
RAJTAD A KAMERA
Hazugságok, csalás, pszichózis.
Igazi bolondokháza volt.
A metamfetaminról van szó. Mintát szeretne.
Totális káosz volt.
Drogok, magánnyomozó mamák, rendőri korrupció,
lehallgatások, potenciális veszélyek és valóságtelevízió.
Időt kérek.
MAGÁNNYOMOZÓ MAMÁK
A nevem Lucas Platt.
VALÓSÁGTELEVÍZIÓS SHOWRUNNER
2010-ben New Yorkban éltem.
Valóságtévés produkciókkal foglalkoztam.
Épp befejeztem Az igazságosztó első évadát Sreven Seagallal.
Nincs forgatókönyv, nincs kaszkadőr, nincs második esély.
Akkoriban az ilyen műsorok hatalmas üzletet jelentettek,
mindenki a következő Kardashian-sztorit és Igazi háziasszonyokat követelte,
és úgy tűnt, sosem fog leáldozni a műfajnak.
Én viszont leginkább az adrenalinlöketet imádtam,
amit a gyors problémamegoldás váltott ki,
ami nélkül nem jöhet létre 60 perc jó tévéműsor.
Épp a következő munkámat kerestem, mikor kaptam egy e-mailt a Lifetime-tól.
Akartak készíteni egy sorozatot
egy San Franciscó-i magánnyomozó cégről,
amiben volt egy érdekes csavar:
a nyomozók kismamák voltak.
Köszönöm, hogy eljöttetek. Fantasztikus!
Először is: hogyan kezdődött ez az egész?
MAGÁNNYOMOZÓ MAMA
Mielőtt magánnyomozó lettem,
a jogi szakmában voltak különböző állásaim.
Aztán újra kismama lettem, nagyon kicsi gyerekeim voltak,
de nem szerettem volna lemondani sem a karrieremről,
sem a gyerekeimmel töltött időről.
És ekkor megláttam egy állást a Butler & Associatesnél.
Ki kérte ezt?
A nevem Chris Butler.
A Butler & Associates tulajdonosa vagyok, magánnyomozók vagyunk.
Azzal foglalkozunk, hogy feltárjuk az igazságot.
Mindenkit, aki itt ül, nagyon nagyra tartok.
Nagyszerű volt Chrisnek dolgozni. Igazi profi volt.
Úgy tűnt, a kismamákkal rábukkant
a magánynyomozói munka Szent Gráljára.
Akkor rajta!
Rettentően élveztem, minden egyes eset más volt.
És fantasztikusan felszabadító érzés volt,
hogy egyik énem elviszi a kicsiket az iskolába, bölcsibe,
a másik énem pedig titkos ügynök,
aki csalókat leplez le, vagy megfigyel egy hűtlen házastársat.
Nagyon szuper volt.
Sokáig dolgoztam a rendőrségen,
és nagyon viharos 10 éves karrier állt mögöttem.
Maximalista vagyok.
És ez ebben a munkámban is megnyilvánul.
Próba. Rendben.
Gyönyörű, gyerünk!
Az első benyomásom Chrisről az volt, hogy egy üzletember, akinek víziója van.
MAGÁNNYOMOZÓ MAMA
És úgy gondoltam, hogy az ötlete nagyon jó.
Láttam, hogy nagyon igyekszik lehetőséget nyújtani a kismamáknak,
és szerettem volna kihasználni ezt a lehetőséget.
Kevéssel azelőtt még napi 12 órát dolgoztam rendőrként,
így a gyerekeim mindig napköziben voltak.
Rengeteg szülinapi buliról és vakációról lemaradtam.
És ez az új munka nem csak rugalmasabb volt,
de azonnal tudtam, hogy imádni fogom.
Mert kint leszek az utcán, aktív leszek,
csodálatos és erős nőkkel dolgozom, akiknek érdekes hátterük van.
Nyilván sok nő volt az irodában.
Ott volt Michelle, Charmagne és Ami,
de volt egy férfi is.
Carl Marino.
MŰVELETI IGAZGATÓ
Carl azelőtt rendőr volt,
és azért csatlakozott hozzánk, mert olykor kellett egy férfipartner,
mert az adott esetben konkrétan férfira volt szükség.
Eleinte csodáltuk, mert nagyon vonzó volt,
olyan, mint egy modell.
Később megtudtuk, hogy színészként is dolgozik,
és voltak már kisebb tévés szerepei.
- Flörtölj valaki mással! - Ő a barátnőm, te seggfej!
Érdekesnek találtam, hogy van egy ilyen hobbija.
Chris szemmel láthatóan kereste Carl társaságát,
és azt hiszem, ennek sok köze volt Carl színészi ambícióihoz.
Chris imádta a rivaldafényt,
és tudtuk, hogy a sorozatból brandet akar építeni,
amit önmagával együtt reklámozni kíván a médiában.
Vendégünk Chris Butler és három magánnyomozó mama,
Denise, Michelle és Charmagne.
Chris, miért nők?
Mert jók a többfeladatos munkavégzésben?
Amint nőkkel kezdtem dolgozni,
mármint a magánnyomozó mamákkal,
rögtön jobb lett a csapatmentalitás. Gondoskodóbbak, törődőbbek voltak,
ez pedig konkrétan boldogabb ügyfeleket jelentett.
Miután láttam az interjút a Dr. Philben,
azonnal Kaliforniába repültem,
hogy találkozzak Chrisszel és a kismamákkal.
Nagyon tetszett az ötlet,
hogy bemutatjuk, ahogy ezek a nők bűnözőket kapnak el együtt.
Rögtön megkedveltem Lucast. Irtó szimpatikus volt.
Úgy tűnt, nagyon lelkesedik az egész műsorért és sztoriért,
de megmondtam neki, hogy nem akarok újabb Igazi feleségeket.
Te hülye ribanc! Kapd be a…!
A valóságshow mindenkinek a legrosszabb arcát mutatja.
- Megütlek. Ne csináld ezt! - Fejezd be!
Ha ez a sorozat a belső cicaharcokról fog szólni,
akkor nem igazán érdekel.
A kismamáknak voltak aggályaik a műsorral kapcsolatban,
de megnyugtattam őket:
nem az intrikákra és a drámákra koncentrálunk,
hanem a klassz ügyekre és magántörténetekre.
Amikor Lucas megkeresett,
hogy legyek a sorozat egyik magánnyomozó mamája,
hallani sem akartam az egészről.
Nekem úgy tűnt, hogy Ami elég traumatikus dolgokat élt át,
de okos és határozott,
szóval pont ideális karakter egy ilyen tévéműsorhoz.
Elég durva előéletem volt,
és Lucas azt mondta,
beépíthetnénk a traumáimat a sorozatba.
És ekkor kedvem támadt megmutatni minden nőnek, hogy túl lehet élni.
Sikerülni fog, de senkinek ne hidd el az ellenkezőjét.
Miután találkoztam a magánnyomozó mamákkal,
azt gondoltam: „Ez tuti siker lesz.”
Ezek a nők érthetőek, viccesek és okosak.
Remek sorozatot fogunk csinálni.
Theresa Moore-King vagyok.
Én voltam a Magánnyomozó mamák line producere.
Ha bármilyen gond merül fel a gyártás során,
embereket, menetrendet, helyszínt vagy pénzt illetően,
az én dolgom megoldani.
Vagyis ön az igazi főnök?
Oké.
Persze.
SAN FRANCISCÓ-I MAGÁNNYOMOZÓ MAMÁK
A Lifetime minden támogatást megadott.
Tudták, hogy a sorozat lehetőségei végtelenek.
Bármikor átültethető New Yorkba, Chicagóba vagy akár Atlantába is.
Ezeket mind ki lehetett aknázni.
De ehhez a San Franciscó-i verziónak nagyon jónak kellett lennie.
GYÁRTÁSVEZETŐ
Egy valóságshow-hoz képest elég nagyszabású produkcióról beszélünk.
Három operatőri stáb, rengeteg helyszín
és egy csomó apró részlet.
Azt hiszem, négymillió dollárunk volt nyolc epizódra,
ami egy nagyon jó költségvetés,
de csak akkor, ha mindent megkapsz, ami a műsorhoz kell.
Mielőtt elkezdtünk forgatni, elmentem Butler irodájába,
és volt egy srác a recepción, Carl Marino.
Ő volt a telefonügyeletes, míg a többiek ebédeltek.
Csak úgy elkapott,
és azt mondta, meg van győződve róla,
hogy neki kellene játszania a sorozat egyik főszerepét.
Carl azzal érvelt,
hogy a Trauma című sorozatban elért sikerei után…
Korai kamrai összehúzódások, túl sok zöld tea.
…a rajongótábora, akik főként nők,
egész biztosan néznék a Magánnyomozó mamákat is.
Ámokfutásba torkolló önimádat.
Elmagyaráztam neki, hogy a sorozat címe Magánnyomozó mamák,
és ő nem kismama.
„Bocs, de a csatorna már eldöntötte,
hogy Chris és a mamák lesznek a főszereplők.”
Azt hittem: „Oké, a fickót leráztam, kezdődhet a munka.”
A forgatás első napja nagyon izgalmas volt.
Bemutatták, ahogy edzünk, ahogy ügyeken dolgozunk.
Arra gondoltam: „Remélem, hogy ez más nőket is inspirál.
Ezt a munkát te is el tudod végezni, tudod?”
Hétköznapi nők vagyunk,
menő munkánk van, és erre te is képes vagy.
Nagyon élveztem. Imádtam a produkciót. Egy család voltunk.
Szinte mint a Charlie angyalai,
mert különbözőek voltunk, mégis nagyon erősek.
Gondoltam magamban: „Rengeteg kiváló karakterem van.
Ez lesz a legkönnyebb produkció, amit életemben csináltam.”
És úgy lett?
Ez az a pont a történetben, ahol hirtelen minden megváltozott.
VEZETŐ ÍRÓ - DIABLO MAGAZIN
Újságíró vagyok, és egy nap kaptam egy nagyon érdekes emailt.
Egy Beverly Hills-i publicista azt írta: „Talán nem tudsz róla,
de van egy magánnyomozói csoport, akik egyben teljes állású kismamák is.
Egy új valóságshow-t forgatnak a Lifetime Televisionnek.
Van kedved csatlakozni hozzájuk egy nap, amikor nincs forgatás?”
És valahogy megéreztem, hogy ez jó sztori lesz.
Egy tipikus hűtlenségi ügy volt.
Az ügyfél azt hitte, hogy a vőlegénye megcsalja.
És tudni akarta, mielőtt férjhez megy,
hogy bízhat-e benne.
Beszálltam a kisbuszba a mamákkal.
Denise az utasülésen kuporgott a kamerájával.
Imádom a detektíves történeteket, így nagyon izgultam.
Ez egy izgalmas munka,
és reméltem, hogy ez kiderül majd a cikkből is.
Ezt nézzétek!
Itt is van.
Pár perc múlva a vőlegény kijött, és bőszen elhajtott a kocsiján.
Charmagne rálépett a gázra.
Elkezdődött az üldözés.
A fickó megállt egy szép ebédlőhelyen.
Nézzétek!
Csakhogy az utasülésen volt egy ifjú barna hölgy.
Épp a kocsink előtt álltak meg, így Denise mindent lefilmezett.
Van egy hűtlen fickónk.
És bumm, az ügy le volt zárva.
Nem vagyok a valóságshow-k rajongója, de éreztem, hogy ebben van lehetőség.
A kismamák szimpatikusak voltak. Butler érdekes karakter volt.
Úgy éreztem, az ötlet csak jól sülhet el.
Aztán váratlanul kaptam egy e-mailt,
ami teljesen megváltoztatta a véleményemet.
Egy Ronald Rutherford nevű illető küldte.
„Szívességből írom ezt önnek.
Hiba lenne lehozni a cikket a nyomozó mamákról és Chris Butlerről.
Chris ugyanis átverte magát.
Az ügy, amit látott, megrendezett eset volt.
A szereplők alkalmazottak vagy fizetett színészek.
Nem tudom, mi a szándéka a cikkel,
de remélem, hogy a közlés nem szerepel a tervei között.
Köszönöm. Egy aggódó állampolgár.”
Nagyon durva volt,
mert nem sejtettem, hogy az egészet előre megrendezték.
Dühös voltam, hogy kihasználtak és hülyét csináltak belőlem.
De gondoltam, hogy ha Chris képes eladni egy vidéki lapnak
egy ilyen kaliberű átverést,
mi akadályozza meg, hogy ezt tegye a tévében is?
Beszélnem kellett valakivel a műsor készítői közül.
TALÁLKOZHATUNK?
Mert, ami azt illeti,
senki se tudja, mennyire kamu egy valóságshow.
A francba! Nagy baj van.
Ha lehoznak egy cikket arról, hogy a sorozat kamu,
nekünk végünk.
Elmagyaráztam Pete-nek,
hogy amit csinálunk, az 100%-ban igazi,
és világosan leszögeztem, hogy minden egyes ügyünk hiteles.
Lucas azt mondta, mindent elkövetnek, hogy igazi műsort csináljanak,
valódi ügyekkel és valódi emberekkel.
Értékeltem, hogy őszinte volt hozzám,
és hittem neki.
Az első e-mail, amit kaptunk…
Pete megemlítette ezt a bizonyos Ronald Rutherfordot,
és akkor kezdtem aggódni igazán,
mert rájöttem,
hogy valaki tönkre akarja tenni a sorozatot.
Volt némi irónia a gyanúsításban, hogy kamu ügyekkel dolgozunk,
mert azon a ponton épp az volt a sorozat egyik problémája,
hogy nem volt elég ügyünk.
Lucas elmondta, hogy Chris túlbecsülte, hogy mennyi ügyet tud behozni a sorozatba.
Így bevontak engem,
hogy keressek ügyeket, amiket a produkció lenyúlhat.
Igazából én hajtottam fel az ügyeket Chrisnek.
Ráadásul a forgatások alatt
arra is rájöttem, hogy Chris a gyenge láncszem.
Kanyarodjon balra!
De jobbra akarok menni.
Semmi baj. Újratervezi.
Nem tudtam, milyen emberrel van dolgom.
Egyszerűen szeret titkolózni? Vagy inkább csak félénk?
De aggódtam, mert a csendes, érthetetlen, fura szereplők
ezt a műfajt kicsinálják.
Mit hallottam?
De tudtam, hogy megoldódik,
mert a kismamák karakterei fantasztikusak voltak,
a történetük pedig igazi kincsesbánya volt,
így tudtam, ha rájuk koncentrálunk, nem pedig Chrisre,
kiváló produkció lesz.
- Örvendek. - Én is.
- Mutassam, mit találtam ki? - Igen.
Az egyik jelenetben Ami tetkót akart csináltatni.
Így akart feldolgozni egy személyes traumát.
Gondoltam, hogy megragadom a lehetőséget, hogy nyilvánosan elmeséljem a történetem.
Ami interjú, csapó!
Leültem, és Lucas azt mondta:
„Mesélj a fiadról!”
Amikor a fiam 13 hónapos volt,
rábíztam őt valakire,
de egy támadást követően
agykárosodása lett,
és pár évvel később meghalt.
Különleges fiú volt.
Ez volt az első alkalom, hogy őszintén beszéltem róla bárkinek,
beleértve a családomat is.
Nagyon nehéz volt, rettentően megviselt.
Mindaddig semmit nem tudtam erről.
Nagyon megindító volt,
mert addig csak azt láttam, hogy Ami egy nagyon kemény nő.
Amikor hallottam a történetet, arra gondoltam:
„Ez a történet nehéz és komoly.
Fantasztikus a produkció részéről, hogy hozzá mer nyúlni egy ilyen témához.”
Miután felvettük ezt a jelenetet, elkezdtünk belehúzni a forgatásba.
Volt egy ötletünk: „az engedély nélküli nyomozó”.
A magánnyomozó mamák el akartak csípni
egy engedély nélkül dolgozó magánnyomozót.
Tőrbe akarták csalni egy kamu esettel,
hogy leleplezzék és kioktassák, hogy nem szabad engedély nélkül dolgozni.
A csatorna, én, a producerek, mind izgatottan vártuk.
Így ha balra fordul és nyugatra megy, követheted.
- Én pedig mögéd tudok kerülni. - Rendben.
Lucas és a stáb már fel is vette, ahogy keményen készülünk,
Denise kutatómunkát végez,
Michelle pedig kapcsolatba lép a fickóval.
Már csak az utolsó jelenet hiányzott,
amivel lezárjuk az ügyet,
és kész is van egy szuper epizód.
Az utolsó napon Michelle-lel Wallnut Creekben vártuk
az engedély nélküli magánnyomozót.
A produkciós irodában vártam, hogy hívjanak a producerek.
Tíz óra, semmi.
Tizenegy óra, semmi.
Dél, semmi.
Lucas csak fel-alá járkált.
Tanakodtam magamban: „Mi folyik itt?”
Már azt hittük, hogy nem fog megjelenni.
Aztán a stáb megkérte Michelle-t,
hogy hívja fel még egyszer.
És végül felvette a telefont.
Azt mondta Michelle-nek: „Nem jövök. Kaptam egy fülest.”
Az első gondolatom az volt: „Ki a fene szabotálta az egészet?”
Egyszerűen…
dühös voltam.
De nem voltam hajlandó túllépni a dolgon.
Tudnunk kellett, hogy ki adta a tippet.
Talán ugyanaz az őrült Ronald Rutherford, aki az e-maileket küldte Pete-nek.
Szóval felhívtam az engedély nélküli nyomozót,
és azt mondtam neki:
„Igazad volt, tényleg le akartunk filmezni,
de kérnék tőled egy szívességet: hívd fel a fickót, aki szólt neked,
hogy hallhassuk a hangját!”
És megtette.
Tárcsázta a számot,
csöngetett párszor,
és végül létrejött a kapcsolat.
Halló, tessék!
Kurvára nem hittem el.
Ronald Rutherford Carl Marino volt.
Dühös voltam.
Gondoltam: „Egy kibaszott idióta vagy.
Miért csináltad ezt?”
Sehogy sem állt össze a kép.
Szabotálja a sorozatot, szabotálja a forgatást,
de közben tévészerepet akar.
Szerintem teljesen naiv volt, ha azt hitte, belekerül a műsorba.
Rájöttem, beszélnem kell Chrisszel,
így megmondtam neki, hogy ha akarja ezt a sorozatot,
ki kell rúgnia Carlt, meg kell szabadulnia tőle.
Chris csak annyit mondott: „Ne aggódj!”
Mintha semmiség lett volna az egész.
Ledöbbentem.
Eléggé meglepett, hogy Chris nem akarja minimum megfojtani Carlt.
Úgy értem, az egész…
kész elmebaj volt.
Végül azzal magyaráztam, hogy biztos szeretők.
Mi más oka lehet, hogy nem rúgja ki ezt a fickót,
aki ilyen rémes dolgokat tett?
A Chrisszel való beszélgetés után
megkérdeztem a Lifetime-t, hogy mihez kezdjek Carllal,
ők meg úgy döntöttek, hogy küldenek neki egy felszólító levelet.
Carlt tehát figyelmeztették:
„Nem beszélhetsz a produkcióról.
Nem teheted tönkre az ügyeinket. Nem vagy benne.”
Reméltük, hogy ezzel vége lesz.
A jó hír az volt, hogy a Lifetime megoldotta az ügyet.
A rossz hír az volt, hogy ezentúl minden szem ránk fog tapadni.
Még nagyobb nyomás lesz Lucason, hogy felmutasson valamit.
RAJTAD A KAMERA
Miután kitudódott, hogy Carl mit tett,
Chris kezdett furán viselkedni.
Letennéd a kamerát, és leülnél?
Úgy éreztem, mindenkivel távolságtartó lett.
Nem értettük, mikor volt ott, mikor nem,
és úgy tűnt, nagyon lekötik a saját dolgai.
Nyilván volt valami az életében,
ami elsőbbséget élvezett.
Az első találkozásunk után Lucas azt mondta:
„Tudom, ki küldte azt az e-mailt.
Carl Marino, aki szabotálta a eseteinket.”
Azt mondta, hogy Carlt már kirúgták.
De úgy tűnt, további titkokat kíván felfedni előttem.
„Habozom ezt elmondani önnek,
de Mr. Butler jelenleg érintett egy igen súlyos bűncselekményben.
Butler marihuánát árul nagy mennyiségben,
valamint más kábítószereket, Xanaxot és szteroidokat,
amit a Contra Costa Megyei drogelhárító akciócsoport foglalt le.
A parancsnok zsebre vágja a razziákon elkobzott drogokat,
átadja terjesztésre Chrisnek,
aki továbbadja azokat, nos, nekem.
Semmit sem adtam el, és nem is akarok.
Nem vagyok drogdíler, és nem akarok belekeveredni ebbe.”
Ettől a levéltől teljesen leesett az állam.
Az egész azzal kezdődött, hogy meghívtak,
hogy írjak egy könnyed kis cikket egy valóságshow-ról.
Most pedig bele akarnak keverni egy veszélyesnek tűnő összeesküvésbe,
amiben lopott drogok vannak
és korrupt zsaruk, akik újra eladják a rendőrség által lefoglalt cuccot.
Hirtelen az ügy túl komoly lett ahhoz, hogy megoszthassam Lucasszal.
Már nemcsak egy előre megrendezett ügyről volt szó,
hanem egy súlyos bűncselekményről.
Így tovább leveleztem Carllal, biztattam, hogy menjen el a rendőrségre.
De nem tudta, kiben bízhat, így az én segítségemet kérte.
Aztán felhívott egy Peter Crooks nevű újságíró.
Egy korrupciós ügyről kezdett beszélni…
FELÜGYELŐ
…ami elvileg rendőröket is érintett.
Azt mondta, beszélnünk kell egy Carl Marino nevű személlyel.
Elintéztem, hogy találkozzunk zárás után az ügyészségen.
Mondtam neki: „Carl, mondja, miért vagyunk itt?”
És mesélni kezdett Chris Butlerről, a rendőrségi korrupcióról,
drogdílerekről, valóságshow-ról,
a Dr. Phil-ről, Peter Crooksról, magánnyomozó mamákról,
marihuánáról, metamfetaminról… Totális káosz volt.
Meg kellett állítanom, hogy időt kérjek.
Nem tudtam elhinni.
Mondtam neki: „Túl idős vagyok,
és biztos az agyam már nem vág úgy, ahogy másoké.”
Semmit sem értettem az egészből,
de aztán megvilágosodtam.
Amikor egy fél kiló fű landolt az asztalon.
Azt mondta, Chris adta neki, hogy adja el, és nem tudott kibújni alóla.
Nyilvánvaló volt, hogy valami igaz a meséből,
mert a marihuána ott volt előttem.
Már tudtam, hogy ennek utána kell járni.
KÜLÖNLEGES ÜGYNÖK
A valóságtévéről az a véleményem,
hogy semmi köze a valósághoz.
Engem az igazi bűnözők érdekelnek.
Így Carl segítségével bizonyítékot kellett szereznünk Chris és a korrupt zsaru ellen.
El kellett érnünk, hogy Chris beszéljen a drogokról.
Így elküldtük hozzá a bemikrofonozott Carlt.
Jól érzi magát? Minden rendben?
Ideges vagyok, de már voltam titkos küldetésen,
szóval ismerős az érzés.
Kicsit más, ha a főnökömmel csinálom.
- Így jó lesz. Sok szerencsét! - Kösz.
Carl mikrofonját hallani lehetett a rendőrség frekvenciáján,
így a rádiómon követni tudtam, hogy mi történik.
CHRIS: Mi a helyzet?
CARL: Eladtam a csomagot, amit adtál.
CHRIS: Azta!
CARL: És a fickó kért még három csomagot.
CHRIS: Mondd, hogy okés.
Amikor ezt meghallottam,
tudtam, hogy a végén valaki börtönbe megy.
De 25 éves pályám alatt nagyon kevés hasonló esettel találkoztam.
CHRIS: Ismerik a hangod. Nem is tudom, haver.
Kedvem lett volna főbe lőni magam.
Jobb, ha nem szívatod tovább a produkciót,
vagy még lefújják az egész sorozatot,
én pedig hoppon maradok.
Lehúzhatom a rolót, nem marad semmim. Nincs más szakmám.
Nem vagyok jóképű, mint egy filmsztár. Így nézek ki.
Eléggé furcsálltam a dolgot.
Nem a drogok zavarták őket, hanem az, hogy Carl tönkretette egy tévéműsort.
CHRIS: Értem, hogy miért tetted,
és a te helyzetedben kurvára ugyanezt tettem volna,
csak talán kicsit okosabban.
Ne nyírd ki a projektet!
Az első egy-két művelet alatt
titokban szaglásztunk a sorozat körül is,
hogy jobban átlássuk a helyzetet.
Feltűnt, hogy sok a rendőrautó.
Ami elég fura egy ilyen nyugodt, álmos városban.
Bizarr módon a rendőrség minden forgatásunkon megjelent.
Csak ültek és néztek.
Az embernek az volt az érzése,
hogy valami nem stimmel az egész produkcióval.
Mi folyik itt?
Ekkor már éreztem, hogy nagyon gyenge lábakon állunk.
De volt egy ügyünk,
amivel esélyünk volt megmenteni a sorozatot.
AZ ELTŰNT LÁNY
Az East Bay-i házaspár állítja: 15 éves kamaszlányuk veszélyben van.
A lány eltűnését a rendőrség szökésként kezeli.
Egy igazi lány, aki igaziból eltűnt. Egy fontos, valódi ügy.
A szülők hétfőn arra ébredtek, hogy eltűnt a lány,
akivel állítólag nem volt előzetes konfliktusuk.
A lány csak laptopot, ruhát, 20 dollárt és egy hátizsákot vitt magával.
Akkor már hajszálon függött a sorsunk,
de Lucas bízott benne,
hogy megtaláljuk a lányt, és megmentjük a sorozatot.
Rettentő sok pénzt költhettünk erre az epizódra.
Helikopterekkel kerestük,
próbáltunk a nyomára bukkanni.
Ami a tévés részét illeti,
nagyon jó, amikor sok követhető nyomunk van,
mert így sok sztorit lehet elmesélni,
de a végső cél mégiscsak az,
hogy megtaláljuk és hazavigyük a lányt.
A szülők mindent elmondtak a nyomozóknak, amit tudtak. Most már csak várnak.
Aztán felhívott valaki.
És a következőt mondta: „Ezt nem fogod elhinni.
Carl megtalálta az eltűnt lányt.”
Már megint keresztbe tett nekünk.
Irtó dühösek voltunk.
Az egyik produceremnek szinte nyugtatót kellett adnom,
mert meg akarta ölni Carlt.
Kiderült, hogy Chris már azelőtt rábízta az ügyet Carlra,
mielőtt átadta volna a mamáknak,
és Carl önszorgalomból tovább dolgozott rajta.
Az lehetett a terve, hogy szépen előkészíti a terepet,
és a kamerák jelenlétében majd megtalálja a lányt,
akit aztán hazavisz a családjához.
Carl beszélt a rendőrséggel, de nem adta át az ügyet a mamáknak.
A producerek odarendeltek egy bizonyos helyre,
abban a tudatban, hogy a lány ott lesz.
Elhatároztam, hogy megkeresem Carlt,
és rettentően leteremtem.
Amikor a helyszínre értem, rohadt nagy káosz fogadott.
Piros és kék lámpák villogtak mindenütt.
Az emberek kiabáltak egymással, a stáb üvöltözött,
ám az eltűnt lány nem volt ott.
De mit ad isten, ott bájolgott Carl, az egész felhajtás kellős közepén.
Látszott rajta, hogy ha törik, ha szakad,
kiélvezi a 15 perc hírnevét.
Arra gondoltam: „Milyen önző vagy!”
Mert Carl tudta, hol van a lány,
de nem szólt senkinek, amíg személyes hasznot nem húzott belőle.
Hülye ez a tag, hogy azt hiszi, kitúrhat minket a sorozatból,
hogy ő legyen a sztár?
Kinek képzeled magad?
Nem akartam Igazi Háziasszonyokat,
de ez még annál is sokkal rosszabb lett.
Őrült káosz volt és veszekedés.
Hogy jutottunk ide?
A csatorna szinte azonnal felhívott, vészhelyzet volt.
Addigra már több százezer dollárt fektettek a sorozatba,
így rettentő dühösek voltak.
Azt mondták, hogy ha még egy dolog balul sül el,
lefújják az egészet.
CHRIS: Metamfetaminról beszélünk.
Most már készen állunk.
CHRIS: Mintát akar, nem? CARL: Ha jó a cucc, ma meg is veszi.
Most volt az ügy az eltűnt kamaszlánnyal,
és azt halljuk, hogy Chris azt mondja, van másfél kiló eladó metamfetaminja.
Ezzel betelt a pohár.
Tudtuk, hogy ideje véget vetni a dolognak.
A következő lépés az volt,
hogy megszervezünk egy adásvételt a korrupt zsaru, Chris és Carl között.
Találkoztunk Carllal, bemikrofonoztuk,
adtunk neki 10 000 dollárt,
és elküldtük a nyomozócéghez, hogy találkozzon Chrisszel.
Mi a helyzet?
Oké, gyere ide! Mutasd a lóvét!
Azta! Szép kis summa!
Amint Chris elveszi a pénzt Carltól, hogy megszámolja…
Úgy 480 gramm.
…és a metamfetamin Carl kezébe kerül…
Igyekszem minél gyorsabban eladni.
…ha ez megvan, vége a játéknak. Elkaptunk.
Vádalkut kötött a korrupciós botrányba keveredett magánnyomozó.
Tett rosszat, Chris?
A hét bűncselekmény vádjával, számos terhelő bizonyítékkal
és életfogytiglani börtönnel szembenéző Chris Butler a vádalku mellett döntött.
Szent ég! Mi történt?
Christ letartóztatták drogárusításért.
Én egyszerűen… dobtam egy hátast.
Otthon voltam, amikor megtudtam, hogy Chris Butlert letartóztatták.
Nem hittem el, hogy ez történik.
Chris a barátom volt,
és kezeslábasban látni őt a tévében nagyon szomorú és ijesztő volt.
Felhívtak, hogy Chris Butlert letartóztatták, és ennyi.
A produkció meg azt mondta: „Tudjátok, mit? Végeztünk.”
Összehívtam mindenkit a produkciós irodában,
a stábot, a kismamákat,
és közöltem velük a hírt.
Az egész beszédet végigkönnyeztem.
Szörnyen éreztem magam,
hogy ennyi mindennek kitettem őket…
a semmiért.
Chris és Carl mindenkit megloptak.
Kiélték a vágyaikat, senki mással nem törődtek,
pedig rengeteg embert megviselt a sorozat bukása.
Tudom, sokan legyintenek, hogy ez csak egy sorozat,
de nekünk ez volt a szenvedélyünk.
El akartuk mesélni a történetünket, hogy más nőket is erre bátorítsunk.
És elvették tőlünk a lehetőséget.
Amikor a sorozatot lefújták,
odalett az esélyem, hogy elmeséljem a történetemet.
És ez volt a másik ok, amiért olyan csalódott voltam,
mert először mertem megnyílni ennyire mélyen és őszintén,
és ki tudja, hány nőn tudtam volna segíteni,
ha megoszthattam volna a történetemet a világgal.
Chrisnek fogalma sincs, mekkora veszteséget okozott.
Chris, van újabb valóságshow-ötlete?
Bocs, elnézést.
Chris Butler beismerte a drogárulás,
zsarolás, rablás és illegális lehallgatás bűnét.
Nyolc év szabadságvesztésre ítélték.
Amint nyilvánosságra kerültek a terhelő bizonyítékok,
egy egész hétvégét a Chris Butler-ügy megírásának szenteltem.
EGY KORRUPT MAGÁNNYOMOZÓ ESETE
A sajtó felkapta a sztorit,
amit Carl ismét sikeresen a saját előnyére fordított.
Mindig arra vágytam, hogy szolgáljam, segítsem az embertársaimat.
De nem tudtam, hogy ez mikor és hogyan fog megvalósulni.
Tudtam, honnan van a drog, cselekednem kellett.
Akkor kaptam a fejemhez: „Értem már!
Végre leesett.”
Azt hittem, szeretők,
de rájöttem, hogy Carl végig a markában tartotta Christ
ezekkel a bűncselekményekkel.
„Istenem, értem már!”
Annak ellenére, amit tett, Carlt gyakorlatilag hősnek tartották,
mert lebuktatott egy bűnszervezetet,
és ez volt Carl nagy pillanata.
Ha ön nem lép közbe, ki tudja, meddig fajult volna az ügy?
A gyilkosság sem zárható ki.
De a magánnyomozó mamákat csak támadták, gúnyolták, megalázták.
Szóval a mamák már a vörös szőnyegen látták magukat Kardashianékkal?
Szerintem az összes szereplő úgy képzelte,
hogy minden este meghívják őket az Access Hollywoodba,
és milliók ütik a markukat.
A magánnyomozó mamákat rengeteg kritika érte,
pusztán azért, mert a sorozat az ő nevüket viselte.
Nem Chris Butlerről vagy Carl Marinóról kapta a nevét,
hanem róluk.
Azt hiszem, a közvélemény azt feltételezte,
hogy a magánnyomozó mamák valahogy „bűnrészesek” voltak,
ami távolabb nem is állhatott az igazságtól.
Az emberek csalóknak, drogdílereknek, mindennek lehordtak minket,
és mi egyáltalán nem védekezhettünk.
Carl hírneve viszont tovább szárnyalt, mert szerepet kapott egy tévéfilmben.
Kenda hadnagy a Colorado Springs-i rendőrségtől. Egy gyilkosságon dolgozom…
Sok valóságshow-n dolgoztam már,
és van egy bizonyos típusú ember,
akiknél egy emocionális vákuum tölti ki
a pszichéjük centrumát,
és tényleg úgy érzik,
hogy a rajongók imádata orvosolni fogja ezt a vákuumot.
És azt hiszem, ez történhetett Carllal is.
Ha egy ismerősödnek akkora sikere van, egy sorozattal, mint Carlnak,
normális esetben örülsz neki,
de tudom, hogyan érte el ezt a sikert,
így képtelen vagyok rá.
Jó színész volt?
Nem.
Tönkretett minket a saját sikere érdekében.
Megkapta, amit akart.
Oké, kiugrom két percre. Mindenki maradjon a helyén!
- Nehogy behozd Carlt! - Nem fogom.
Kiütöm azt a rohadékot.
A feliratot fordította: Györfi Rita