Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫- 14 בפברואר 2013 -‬
‫28 מעלות, 41 דקות, 30 שניות.‬
‫- מפרץ מקסיקו -‬
‫לפעמים יש תרחישים‬ ‫שפשוט תופסים את תשומת הלב של כולם.‬
‫אני זוכרת רק את הדחיפות להגיע לשם,‬
‫והידיעה שאנחנו רוצים‬ ‫להסב את תשומת הלב לסיפור הענקי הזה.‬
‫היו לנו צלמים, כתבים, צלמי עיתונות.‬
‫היו לנו צוותים על סירות.‬ ‫היה לנו מסוק באוויר.‬
‫לא ידענו שובע.‬
‫אמריקה לא ידעה שובע.‬
‫שלוש, שתיים, אחת, ממש מתחתינו.‬
‫שיט!‬
‫כרגע אנחנו מקבלים תמונות ראשונות‬ ‫של אוניית התענוגות שנפגעה,‬
‫והפכה לזירת אסון צפה.‬
‫- תמונות ראשונות מהאונייה‬ ‫ביוב גולמי יצר תנאים "מבחילים" -‬
‫תסתכלו על זה. המסוק שלנו‬ ‫צילם נוסעים ששכובים על הסיפון‬
‫ומאייתים את המילה "הצילו".‬
‫מה קורה באוניית הנופש הזו, לכל הרוחות?‬
‫אתה מתחיל לצבור תאוצה בתחתית.‬
‫אנחנו אוהבים לצאת להפלגות נופש.‬
‫האוכל, הבריכה, מגלשת המים.‬
‫מה עוד אפשר לבקש? הכול היה נפלא.‬
‫היה לנו כיף אדיר.‬
‫זה ממש נחמד להתנתק מהעולם האמיתי.‬
‫ממש נהנינו. אמרנו: "זה אדיר!"‬
‫ואז האורות כבו.‬
‫אלוהים.‬
‫ואז כולנו אמרנו: "מה לעזאזל?"‬
‫יותר מ-4,000 איש‬ ‫לכודים באוניית תענוגות ששבקה חיים במים.‬
‫חופשה חלומית הפכה לסיוט עבור אלפי נוסעים.‬
‫תשמעו, המצב התדרדר במהירות.‬
‫אלוהים.‬
‫פתאום כל אחד דואג רק לעצמו.‬
‫זה היה מחריד.‬
‫פתאום הבנו: "שיט, הספינה עולה באש."‬
‫קדימה.‬
‫אלוהים, זהו זה. אנחנו טובעים.‬
‫מסתבר שהאש לא הייתה הבעיה.‬ ‫אלה היו השירותים.‬
‫יש קקי ופיפי על הרצפות בקפיטריה.‬
‫יש גבול למה שאסלה יכולה לשאת.‬
‫זו הייתה צלחת פטרי צפה.‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫הצילו! עזרו לנו!‬
‫זה התפתח אט אט לסיוט שלא ניתן לעצירה.‬
‫תורידו אותי מהאונייה הזאת.‬
‫- קטסטרופה מוחלטת: -‬
‫- קרוז מחורבן -‬
‫היי.‬
‫שמעתי שאנחנו יוצאים להפלגת נופש‬ ‫בשיחת טלפון מהארוסה שלי שאמרה:‬
‫- דווין‬ ‫חדר #7202 -‬
‫"המשפחה שלי יוצאת לשיט, בוא נצטרף.‬
‫"הם דואגים להכול."‬
‫וכמובן שהסכמתי.‬
‫- כיף ב"טריומף"! -‬
‫התכנון היה לבלות יומיים בלב ים,‬
‫- גלבסטון, טקסס -‬
‫ואז לעצור בקוזומל, מקסיקו.‬
‫- קוזומל, מקסיקו -‬
‫ואז היה אמור להיות לנו יום נחמד‬ ‫של שייט בחזרה לגלבסטון. מעולה.‬
‫- גלבסטון -‬
‫אבל הייתי קצת לחוץ,‬
‫כי הייתי אמור לבלות הרבה זמן‬ ‫עם אבא של ארוסתי.‬
‫בדיוק ביקשתי ממנו רשות לשאת אותה לאישה.‬
‫אז כמובן שרציתי שהוא יחבב אותי.‬
‫רציתי שהוא יתרגש‬
‫מכך שאני זה שעומד להינשא לבתו.‬
‫יצאתי לשייט בכוונה אחת:‬
‫לבלות עם בקה כאבא ובת.‬
‫זה היה זמן קצר אחרי שהתגרשתי,‬ ‫וזו הייתה תקופה קשה עבורי.‬
‫- רבקה ולארי‬ ‫תא #8215 -‬
‫אבא שלי הוא החבר הכי טוב שלי.‬
‫אז התגעגעתי אליו,‬ ‫והתרגשתי מהבילוי המשותף. בהחלט.‬
‫הנה האונייה. זו האונייה שניסע בה.‬
‫היא נראית כמו בניין.‬
‫- קרניבל טריומף -‬
‫אתה לא קולט את הגודל של האוניות האלה‬ ‫עד שאתה עומד מולן,‬
‫ומבין שאתה עומד‬ ‫מול גורד שחקים שצף על צידו.‬
‫הן עצומות.‬
‫כשנכנסים יש אולם כניסה מפואר‬ ‫עם מדרגות לולייניות ונברשות.‬
‫אתה נכנס לכאן ויש אולם משחקי ארקייד.‬
‫ברוכים הבאים לקזינו.‬
‫פתאום אתה מוצא את עצמך‬ ‫באולם ענקי עם אוכל ללא הגבלה.‬
‫ויש תיאטרון עם הופעות חיות.‬
‫ופתאום אתה על הסיפון,‬
‫ויש לוח שח ענק,‬
‫ואנשים נהנים, מבלים בספא.‬
‫ופשוט נראה שלאן שלא תפנו את המבט,‬ ‫יש משהו לעשות.‬
‫- קיילין, אשלי, ג'יימי‬ ‫חדרים #7297, #2330 -‬
‫עמדתי להתחתן. זו הייתה מסיבת הרווקות שלי.‬
‫אני רוצה לוודא‬ ‫שלא אחשוף את עצמי בפני אף אחד.‬
‫כולנו דיברנו על זה‬ ‫והחלטנו ששיט יהיה דרך כיפית לחגוג.‬
‫אני זוכרת שממש התרגשתי.‬ ‫זה שיט תענוגות. יהיה מושלם.‬
‫הנחנו את המזוודות ועלינו הישר לבר.‬
‫- במקרה חירום... -‬
‫היינו אמורות ללכת לתדריך בטיחות,‬
‫אבל אני זוכרת שאמרתי:‬ ‫"לא נצטרך את המידע הזה.‬
‫"מה הסיכויים שנצטרך לזכור‬ ‫איפה תחנת ההתכנסות?"‬
‫רצינו להתחיל בחגיגות.‬
‫בואו נעשה סלפי.‬
‫- יום 1 -‬
‫ואז צפרו בצופר הגדול,‬
‫וחשבנו: "טוב, זו תחילתה של חופשה מעולה!"‬
‫התרגשות אדירה.‬
‫הדבר הראשון שעשינו‬ ‫היה לקחת שתייה ולשבת על הסיפון.‬
‫לשבת, ליהנות,‬
‫לקשקש עם חמי, ולהראות לו שאני בחור טוב.‬
‫ישבנו כל היום בשמש ושתינו קוקטיילים.‬
‫היה מדהים.‬
‫אני זוכר שניגשתי לבר,‬
‫ופתאום פרץ קול מהתקרה,‬
‫וזה קולה של בריטית מלאת חיוניות.‬
‫"היי היי, כאן ג'ן. אני כל כך מתרגשת!"‬
‫כן, היא הייתה אחלה.‬
‫צהריים טובים. ברוכים הבאים לסיפון‬ ‫של "קרניבל טריומף" היפהפייה.‬
‫ג'ן הייתה קולה של ה"טריומף".‬
‫ג'ן.‬ ‫-ג'ן.‬
‫היא הברבי של החופשות.‬
‫הצטרפו אלינו. בואו לשולחן.‬
‫שימו מוזיקה. קדימה.‬
‫אהבתי את התפקיד שלי.‬
‫אהבתי כל חלק וחלק בו.‬
‫באמת חיבבתי את הנוסעים.‬
‫תמיד אמרתי‬ ‫שאנשים פשוט באים כדי ליהנות מחופשה נחמדה.‬
‫ואת נמצאת שם כדי לעזור להם בזה.‬
‫- ג'ן‬ ‫מנהלת השיט -‬
‫זה כל הסיפור. אנשים רוצים ליהנות.‬
‫עוד יום יפהפה ב"קרניבל טריומף". היום השני.‬
‫אבל זה לא רק הנאה ושעשועים‬ ‫ובילוי עם הנוסעים.‬
‫האונייה הזו היא שני עולמות נפרדים מאוד.‬
‫יש לנו כ-1,200 אנשי צוות מכל רחבי העולם.‬
‫כילדה בברית המועצות,‬
‫לא דמיינתי לעצמי‬ ‫שאעבוד באוניית נופש עם אמריקנים,‬
‫ואגיד: "יי-הא" ואיהנה מזה.‬
‫אלה שני עולמות מנוגדים לחלוטין.‬
‫זו תעשייה אמריקאית.‬
‫האורחים באים ליהנות,‬ ‫ואת באה כדי לעבוד.‬
‫עובדי המטבח צריכים לעבוד‬ ‫לפחות 70 שעות בשבוע, לפעמים יותר.‬
‫- אבהי‬ ‫שף -‬
‫בהתחלה היה לי ממש קשה,‬
‫כי כשהגעתי מהודו,‬ ‫לא הייתי רגיל לעבוד קשה כל כך.‬
‫אבל בו-זמנית, נהנינו מאוד.‬
‫ואו, יש כל כך הרבה כיף‬ ‫באוניית נופש לאנשי הצוות.‬
‫יש המון סקס על האונייה.‬
‫ואו! כל כך הרבה סקס,‬ ‫אתם לא רוצים לדעת בכלל.‬
‫הכול קשה וכיפי.‬
‫- יום 3 -‬
‫היה מעולה להגיע לקוזומל.‬ ‫הכול צבעוני, יש מוזיקה,‬
‫ואנשים מברכים אותך כשאתה יורד מהאונייה.‬
‫אז כן,‬ ‫היינו מוכנים להמשיך את הבילוי הנפלא.‬
‫אני זוכר שרבקה השתכשכה במים,‬
‫שיחקה, צחקה ונהנתה.‬
‫זה היה מושלם. מדהים.‬
‫כשהיא מרוצה, אני מרוצה.‬
‫היה כיף.‬
‫הסתדרתי עם חמי, ואכלנו אוכל נפלא.‬
‫ממש התפטמנו.‬
‫שתינו יותר בקוזומל מאשר על האונייה.‬
‫אין ספק שזו הייתה‬ ‫מסיבת הרווקות שחלמתי עליה.‬
‫כשחזרנו לאונייה הבנו שנשאר לנו רק יום אחד.‬
‫עכשיו חוזרים הביתה.‬
‫הכול היה מושלם עד לאותו שלב.‬ ‫באמת. לא יכולנו לבקש יותר.‬
‫אני באמת לא זוכרת את החזרה לסיפון.‬
‫אולי זחלתי. אולי סחבו אותי.‬ ‫אני לא זוכרת את החלק הזה.‬
‫השארנו את הכבוד שלנו בקוזומל.‬
‫ברגע שהראש שלי נגע בכרית, הייתי מעולפת.‬
‫- יום 4 -‬
‫אני רק זוכרת שפקחתי עיניים‬ ‫והסתכלתי סביבי, והכול היה חשוך לגמרי.‬
‫חשבתי, "מה קורה?"‬
‫- 5:28 בבוקר -‬
‫הרעש בקע מרמקול בתקרה.‬
‫אז אתה בוהה בו.‬
‫ואז פתאום אתה שומע:‬ ‫"צוות אלפא, צוות אלפא."‬
‫צוות אלפא.‬
‫שימו לב. צוות אלפא.‬
‫כשמתעוררים ככה פתאום,‬ ‫הדבר הראשון שחושבים הוא: "אני צריכה מים.‬
‫"אני לא מרגישה טוב. זה מאוד רועש."‬
‫"תכבו את זה.‬
‫"מישהו צריך לכבות את זה."‬
‫נלחצתי.‬ ‫לא היה לי מושג מה זו התראת צוות אלפא.‬
‫לא הייתי בחדר שלי כשהאזעקה נשמעה.‬
‫אתם יודעים, זה קורה.‬
‫הייתי בחדר של מישהו שעובד בחדר המנועים,‬
‫וראיתי אותו קופץ מהמיטה, לובש את הסרבל.‬
‫אמרתי: "טוב, משהו קורה."‬
‫הייתי במטבח, במשמרת הלילה.‬
‫באותו זמן חשבתי שזה תרגיל.‬
‫אבל תוך כמה שניות,‬
‫ראיתי שיוצא עשן מפתח הניקוז של הכיור.‬
‫כולנו אמרנו: "מה לעזאזל?"‬
‫עליתי לגשר,‬
‫וברגע שהגעתי לשם‬ ‫הבנתי שמדובר באירוע רציני.‬
‫אנשים דיברנו בטלפונים ובמכשירי הקשר,‬ ‫והאזעקות הופעלו.‬
‫אנשים רצו, דפקו על דלתות.‬ ‫היה אפשר לשמוע את הפאניקה.‬
‫קומי. צאי החוצה!‬
‫אמרתי: "אלוהים, זהו זה.‬ ‫זו הטיטאניק. אנחנו שוקעים."‬
‫"איפה תחנת ההתכנסות שלנו?"‬
‫הפעלתי שני מכשירי רדיו‬
‫כדי לשמוע מה קורה מהגשר.‬
‫שמעתי שהם קוראים‬ ‫לצוות כיבוי האש לרדת לסיפון אפס.‬
‫שום הכשרה לא יכולה להכין אותך ל...‬ ‫הרגשתי קהות חושים.‬
‫אולי אני לא צריך להודות בזה,‬ ‫אבל אני לא באמת יודע לשחות.‬
‫ברגע שהגענו לסיפון לידו,‬
‫הדבר הראשון שאני זוכרת שראיתי,‬ ‫זה חרוט לי במוח,‬
‫היה הסנפיר האדום הגדול.‬
‫פרצו ממנו להבות.‬
‫ואז באמת התעוררתי‬
‫ואמרתי: "שיט, האונייה עולה באש."‬
‫הקפטן הגיע ואמר: "יש שריפה בחדר המנועים."‬
‫ואז אמרנו: "מה?‬
‫"אנחנו שוקעים? צריך להוציא את סירות ההצלה?‬ ‫זה מצב חירום כללי? זה קורה?"‬
‫שריפה באונייה מפחידה יותר משרפה ביבשה.‬
‫האש יכולה להתפשט לכל מקום ואין מה לעשות.‬ ‫אין כבאים שיכולים לבוא ולהציל אותך.‬
‫פשוט עמדתי שם,‬
‫וחיכיתי שהקפטן יאמר לי מה קורה.‬
‫הוא אמר:‬ ‫"פרצה שריפה באחד מששת הגנרטורים,‬
‫"אבל היא כובתה."‬
‫"אז יש לכם עוד חמישה גנרטורים נוספים.‬ ‫הכול בסדר. מצבנו טוב."‬
‫ואז אמרתי:‬ ‫"טוב, אני צריכה להודיע לנוסעים."‬
‫- 18:14 -‬
‫הכול תחת שליטה.‬
‫בבקשה, אין טעם להמתין בתחנות ההתכנסות.‬
‫חזרו לחדרים שלכם,‬ ‫תחזרו לישון, תשתו קפה, תאכלו ארוחת בוקר.‬
‫אין שום סיבה לדאגה.‬ ‫אין צורך להמתין בתחנת התכנסות.‬
‫זה היה מרגיע.‬
‫אז אמרתי לארוסתי:‬ ‫"הכול יהיה בסדר. אולי נלך לשתות קפה."‬
‫נראה לי שאזמין קרם קרמל.‬
‫ואז האורות כבו.‬
‫ואו. זה ממש כמו בשיט.‬
‫פתאום הגשר החשיך.‬
‫כל האורות כבו.‬
‫בום, חושך.‬
‫מה קורה פה, לעזאזל?‬
‫עלטה מוחלטת. לא רואים כלום.‬
‫ואז שמענו את המזגן נפסק.‬
‫כשהחשמל נופל, זהו זה, הכול נכבה.‬
‫החל מהדברים הקטנים‬
‫כמו הכנת כוס תה או קפה או פרוסת טוסט,‬
‫ועד למערכת ההנעה של האונייה.‬
‫אז טכנית,‬ ‫פשוט צפנו על המים ללא רוח חיים.‬
‫בנקודה הזו נהיה ברור‬ ‫שאין שליטה על האונייה.‬
‫אני זוכרת תחושה של חוסר ודאות.‬ ‫לא ידעתי מה עומד לקרות.‬
‫הייתי מבועתת.‬
‫מייד הדלקתי את הטלפון‬ ‫כדי לשלוח הודעה לארוס שלי,‬
‫ומהר מאוד הבנתי שגם הרשת האלחוטית נפלה.‬
‫היו לנו הפסקות חשמל בעבר,‬
‫והטכנאים באים ועושים מה שצריך‬ ‫כדי להחזיר אותם לפעולה.‬
‫אז פשוט חשבתי‬ ‫שברגע שחדר המנועים יתקרר, הם יכנסו לשם,‬
‫ויפעילו הכול בחזרה.‬
‫ואז הכול יחזור לקדמותו תוך כשעה.‬
‫- 07:57 -‬
‫בינתיים, אמרנו: "מה נעשה?‬
‫"מה הבעיות הדחופות שאפשר לפתור עכשיו?"‬
‫וזו הייתה התאורה, כמובן.‬
‫לא הייתה תאורה, אבל מנורות החירום פעלו,‬
‫אז זה לא היה עניין רציני. מיזוג האוויר...‬
‫מי שהיה בפנים היה יכול לצאת אל הסיפון.‬
‫זה גם לא כזה נורא.‬
‫ואז מישהו קלט שהשירותים לא פועלים.‬
‫הם זקוקים לחשמל.‬
‫אז לא הייתה אפשרות להוריד את המים,‬
‫וכשיש אלפי אורחים, מדובר בבעיה רצינית.‬
‫נאלצנו לחשוב על תוכנית פעולה.‬
‫בהתחלה, חשבנו על השתנה מעבר לסיפון.‬
‫זה בסדר לגברים, אבל לא לנשים.‬
‫הן עלולות ליפול למים.‬
‫חצי בצחוק, אמרתי:‬
‫"טוב, אפשר להשתין במקלחת",‬
‫וזו נראתה כמו אפשרות סבירה.‬
‫אז אמרנו: "כן, זה רעיון טוב. זה מה שנעשה."‬
‫"נשתין במקלחות."‬
‫ואז בנוגע למס' 2,‬
‫זו הייתה בעיה קשה יותר ממס' 1.‬
‫מידע חשוב מאוד, חברים.‬
‫בוודאי כבר ידוע לכם‬ ‫שלא ניתן להוריד מים בשירותים,‬
‫וזה יתחיל להוות בעיה תוך זמן קצר.‬
‫ואו. אני זוכר את זה.‬
‫אז חשבנו על תוכנית.‬
‫אם אתם צריכים פיפי, כולם,‬
‫ניתן לעשות זאת במקלחת,‬
‫ואם אתם צריכים מס' 2,‬
‫אנחנו נצייד את כל‬ ‫תאי השירותים שעל הסיפון בשקיות אדומות.‬
‫ואם אתם צריכים מס' 2,‬ ‫אנחנו מבקשים שתעשו זאת בשקית האדומה‬
‫ותשליכו אותה לפחים שבפרוזדורים.‬
‫תודה, חברים. אשוב לעדכן.‬
‫מה נסגר?‬
‫אתם רוצים שאעשה מה?‬
‫סליחה?‬
‫לא.‬
‫אני לא מכוון לעשות את זה.‬
‫כולם אמרו: "באיזה עולם אנחנו חיים?"‬
‫לא יכול להיות שזה אמיתי.‬
‫כאילו, בחלומות הכי פרועים שלי‬
‫לא חשבתי שיגיע היום‬ ‫שאצטרך לעשות קקי בשקית אדומה.‬
‫אני יודעת שזה היה מחריד,‬ ‫אבל זו הייתה האפשרות היחידה שלנו.‬
‫לעשות את הצרכים בשקית פלסטיק.‬ ‫לקשור אותה, לזרוק לפח,‬
‫ואז לרוקן את הפחים אל הסיפון התחתון.‬
‫זו באמת הייתה תוכנית גאונית.‬
‫- סכנה ביולוגית -‬
‫ברגע שראיתי את השקיות האדומות,‬ ‫אמרתי: "לא. אין מצב.‬
‫"לא."‬
‫אמרתי: "שקית אדומה? אין מצב. זה לא יקרה."‬
‫מייד התחלתי לקחת כמוסות לטיפול בשלשול.‬
‫- 10:31 -‬
‫היינו צריכים להודיע למשרד הראשי‬ ‫של ה"קרניבל" מה קורה על הסיפון.‬
‫למזלנו, היה לנו טלפון לווייני שפעל,‬
‫והוטל עליי לדאוג‬ ‫לתקשורת רציפה עם הצוות היבשתי.‬
‫- מיאמי -‬
‫כששמעתי על השריפה ב"טריומף",‬
‫זה היה מצב חירום מיידי.‬
‫צריך לזכור שאוניית תענוגות היא‬ ‫המכונה הגדולה ביותר על פני כדוה״א.‬
‫- באק בנקס‬ ‫נציג 'קרניבל' -‬
‫אז כשדברים משתבשים,‬ ‫הם בדרך כלל משתבשים בגדול.‬
‫במקרה חירום מהסוג הזה,‬
‫השלב הראשון הוא‬ ‫להוציא הצהרה קצרה מאוד,‬
‫ולהפיץ אותה לתקשורת.‬
‫משהו בנוסח:‬
‫"אירעה דלקה בחדר המנועים‬ ‫של אוניית ה'קרניבל טריומף'.‬
‫"האונייה חסרת יכולת הנעה כרגע,‬ ‫ואנו פועלים לתיקון הבעיה."‬
‫לא ציינו שהשירותים לא פועלים.‬
‫נותנים להם את המידע הנחוץ לדעתנו,‬ ‫ולא יותר מכך.‬
‫- ניו יורק -‬
‫הפעם הראשונה שאנשים‬ ‫בחדר החדשות של סי-אן-אן שמעו על 'קרניבל'‬
‫הייתה מההודעה הזו לתקשורת.‬
‫נאמר שאירעה דלקה על סיפון ה'טריומף'.‬
‫- ברוק בולדווין‬ ‫שדרנית חדשות -‬
‫שהאש כובתה. חלק מהדברים לא פועלים,‬ ‫אבל בגדול, כולם בסדר.‬
‫חשבתי: "אנחנו סי-אן-אן.‬
‫"אנחנו עוסקים במצב האומה,‬ ‫בעיראק, פיוניאנג, קריית הוותיקן."‬
‫האפיפיור מתפטר זה סיפור חדשותי, כן?‬
‫אז בהתחלה מגלגלים עיניים‬ ‫כששומעים על אוניית נופש.‬
‫לא נראה לי.‬
‫- סי-אן-אן -‬
‫הייתי חושבת שידווחו על הסיפור‬ ‫בחדשות המקומיות, לא בחדשות הארציות.‬
‫אוניית הנופש "טריומף" נסחפת...‬
‫הייתי בבית כשהטלפון צלצל,‬ ‫וזה היה חבר מהעבודה.‬
‫"שמעת על הדליקה ב'קרניבל טריומף'?"‬
‫- מארי פורט‬ ‫אימא של רבקה פורט -‬
‫ואמרתי: "לא, לא שמעתי על זה.‬
‫"הבת שלי על האונייה הזו עם אבא שלה."‬
‫מייד נתקפתי חרדה, תסכול ופחד.‬
‫לא הצלחתי להשיג אותה בטלפון.‬
‫לא יכולתי לדבר איתה בכלל.‬
‫ניסיתי למצוא בהיסטריה‬ ‫מידע על מה שקרה באונייה.‬
‫התינוקת שלי שם.‬
‫לא ידעתי אם היא בסדר.‬
‫לילדה בת 12,‬ ‫זה מפחיד כשאי אפשר לדבר עם אימא‬
‫ולספר לה כל מה שקורה ואיך את מרגישה.‬
‫את רוצה ששני ההורים שלך‬ ‫יחבקו אותך וינחמו אותך,‬
‫ואי אפשר לקבל את זה.‬
‫- 12:09 -‬
‫עד לצהרים, ניסינו להמשיך ביום שלנו‬
‫בצורה כמה שיותר "נורמלית".‬
‫אבל השמש היוקדת קפחה עלינו.‬
‫אתם יודעים, ניסינו למצוא מים קרים.‬
‫פשפשנו ברחבי האונייה, וניסינו להבין:‬
‫"מה נאכל? מה נשתה?‬ ‫ולמה הבר לא פתוח, לעזאזל?"‬
‫בחלקה הפנימי של האונייה,‬ ‫המצב היה אפילו גרוע יותר.‬
‫פשוט היית נחנק תוך דקות‬
‫כי אין שום זרימת אוויר.‬
‫פתאום הרגשתי ממש קלסטרופובית,‬
‫ואז היה לי קטע של:‬
‫"בחיים לא הייתי צריכה להשתין ככה."‬
‫אז אמרתי: "תקשיבו, אני חייבת להשתין.‬
‫"מישהי רוצה לבוא איתי?"‬
‫כי היה חשוך. אז רוצים ליווי של חברים.‬
‫לא רציתי ללכת לבד. זה מפחיד מדי.‬
‫ואחד האורחים אמר: "זה מה שצריך לעשות."‬
‫אז הוצאנו את נורת התאורה מחגורת ההצלה.‬
‫הוא אמר לנו לשפוך עליה סודה,‬ ‫כדי שהיא תירטב ותידלק.‬
‫אז במשך כל הזמן‬
‫יש לך תאורת דיסקו בזמן שאת עושה צרכים.‬
‫זו הייתה חוויה מוזרה מאוד.‬
‫זה היה השיט הראשון שלי,‬ ‫אבל זה לא נראה לי נורמלי.‬
‫ואז חשבתי: "כדאי שלפחות אשטוף את זה."‬
‫זה היה פשוט נורא.‬ ‫-זה די דוחה.‬
‫אתם רציניים? אלוהים.‬
‫- 13:27 -‬
‫אז בסביבות 13:30, הטמפרטורות סוף סוף ירדו‬
‫בחדר הבקרה של המנועים,‬
‫וצוותי הבטיחות ובטיחות האש יכלו להיכנס‬
‫ולבדוק מה קרה בפנים.‬
‫ואז הטכנאי הראשי שלנו גילה‬
‫שהמצב חמור יותר ממה שחשבו בהתחלה.‬
‫הם חזרו ואמרו‬
‫שהשריפה כילתה את כל הכבלים‬ ‫שמספקים חשמל לאונייה כולה.‬
‫אז לא הייתה תקווה שהחשמל יחזור.‬
‫זהו זה.‬
‫היינו בהלם. "מה נעשה עכשיו?"‬
‫התוכנית של הצוות היבשתי‬ ‫הייתה ליצור קשר עם נמל פרוגרסו במקסיקו,‬
‫הנמל הקרוב ביותר,‬
‫ולהשיג ספינת גרר‬ ‫שתתחיל למשוך אותנו אל החוף.‬
‫ואז שמענו שהתוכנית החדשה היא:‬
‫"מחר יגררו אותנו בחזרה לפרוגרסו."‬
‫אז זה לא הזמן לעשות צרכים בפח אשפה.‬
‫הייתי נחוש.‬
‫"לא אשתמש בשקית האדומה."‬
‫"אני אצליח להתאפק."‬
‫- 17:58 -‬
‫התקרבנו לשעת שקיעה ולסוף היום,‬
‫הלילה הראשון עמד להגיע,‬
‫והבנו שאנחנו לא יכולים לישון בחדרים‬ ‫מפני שחם מדי.‬
‫אנחנו צפים כבר 9, 10, 12, 13 שעות.‬
‫מה הייתה השעה? שש בערב. כ-12-13 שעות.‬
‫ואז התחלתי לראות‬ ‫שאנשים גוררים את המזרנים שלהם אל הסיפון.‬
‫עזבנו את הקומה שלנו,‬
‫הבאנו את המזרנים למעלה, ושכבנו במסדרון.‬
‫שוכבים לצידך אנשים שאתה לא מכיר‬
‫ושכנראה לא היית מדבר איתם לעולם.‬
‫חשבתי לעצמי: "זה לא טוב."‬
‫לדעתי כולנו היינו מוכנים ללכת לישון.‬ ‫זה היה יום מתיש מבחינה רגשית,‬
‫ורק רצינו להתעורר ולראות את חוף מקסיקו‬
‫ולקפוץ החוצה אל החוף הזה ולשתות מרגריטה.‬
‫אבל כשהתעוררתי, אמרתי: "שיט.‬
‫"איפה מקסיקו, לעזאזל?"‬
‫- יום 5 -‬
‫- 8:03 -‬
‫בוקר מצוין לכם, גבירותיי ורבותיי,‬
‫אני מקווה שהצלחתם לישון קצת אתמול בלילה‬
‫למרות התנאים המאתגרים.‬
‫הגוררת מתוכננת להגיע היום‬ ‫בשעה 12:00 בצהריים. אעדכן בקרוב.‬
‫למחרת בבוקר התעוררנו, והכול השתנה.‬
‫ירדתי לסיפונים התחתונים‬
‫וראיתי, והרחתי, והרגשתי אוויר של חולי.‬
‫הנה שקיות הצואה הידועות לשמצה.‬
‫זה כנראה מלא בצואה.‬
‫ואז היה עניין האוכל.‬
‫בבוקר למחרת, זרקתי את כל המזון המתכלה‬
‫והתחלתי להכין כריכים,‬ ‫עם בצל, עגבניות, מה שיכולנו למצוא,‬
‫ל-3,000 הנוסעים הרעבים שעל הסיפון.‬
‫זה התור לאוכל.‬ ‫אלה שני תורים לאוכל מתוך ארבעה.‬
‫נאלצנו לחכות בתור שעתיים.‬
‫וכשהגענו וראינו למה אנחנו מחכים,‬
‫זה היה כריך רטוב של חסה ועגבנייה.‬
‫זה היה ההפך הגמור מהיום הראשון‬ ‫שבו היה אוכל בכל מקום,‬
‫מכונות גלידה ופיצה.‬
‫מה אלה?‬
‫בישקוטים.‬
‫אני אקח קצת מזה.‬
‫תודה.‬
‫פתאום אנשים היו במצב הישרדותי.‬
‫כל אחד דואג לעצמו.‬
‫הם עומדים בתור לאוכל,‬ ‫והם ייקחו כמה שאפשר.‬
‫אני רוצה המבורגר אחד.‬
‫תגיד לאנשים שלוקחים עשרה‬ ‫שיחזירו כמה. אני רוצה רק אחד.‬
‫האגרנות על הסיפון הייתה מגוחכת.‬
‫אנשים תפסו כל מה שאפשר‬ ‫ולקחו את זה למחנות הקטנים שלהם.‬
‫זה גרם לי לחשוב:‬ ‫עכשיו כל האמריקאים האלה‬
‫יכולים להרגיש איך זה היה במדינה דיקטטורית‬
‫שבה דברים כאלה קורים, וזה לא מפתיע אף אחד.‬
‫כן. ברוכים הבאים לברית המועצות, חברים.‬
‫זה כמו עיר אוהלים. אנשים ישנים בכל מקום.‬
‫אנשים לקחו סדינים ופרשו אותם על כיסאות‬
‫ויצרו ערים של אוהלים.‬
‫ופתאום כולם רוצים לקחת כיסא נוח.‬ ‫ואנשים דחפו ורבו.‬
‫״זה האזור שלי, אלה האנשים שלי,‬
‫״ואל תתעסקו איתנו.״‬
‫ראו את זה הרבה.‬
‫אז לפי מערכת הניווט שלך, אנחנו על ה-F?‬ ‫-כן.‬
‫כי נדפקנו.‬
‫כן, אולי.‬
‫- 13:43 -‬
‫פתאום, הסתכלנו וראינו אונייה אחרת.‬
‫תודה!‬
‫חשבתי: ״זהו זה. הם יצילו אותנו.״‬
‫אונייה אחרת מאותו צי,‬ ‫ה״לג׳נד״, הייתה קרובה.‬
‫הם עצרו ועזרו לנו.‬
‫זה היה בעיקר באספקת מזון,‬ ‫כי מבחינה לוגיסטית ומבחינה בטיחותית,‬
‫אי אפשר פשוט להעביר 4,500 איש‬ ‫מאונייה אחת לשנייה.‬
‫זה הליך מטורף.‬
‫צריך להוריד סירות למים,‬
‫לתת לאחוז קטן מהאנשים לקפוץ לתוכן,‬
‫למשוך אותן, לקשור אותן,‬ ‫להעביר את הנוסעים, ולחזור על התהליך.‬
‫הוא שבר את זה.‬
‫אלוהים.‬
‫זו לא אופציה.‬
‫הם פשוט צילמו אותנו, כאילו שאנחנו‬ ‫איזה מופע מוזרויות באמצע האוקיינוס.‬
‫והם חגגו, הם לא הפסיקו לרקוד.‬
‫הם רקדו להם בזמן שאני פה‬ ‫בולעת כמוסות נגד שלשולים.‬
‫היינו עוד מחזה לצפייה בשיט שלהם.‬
‫כן.‬
‫ואו. הם ממש קרובים.‬
‫זו הייתה תחילתו של רגע של הארה: ״היי, אולי‬ ‫אפשר להתחבר לוויי-פיי של האונייה הזו?״‬
‫כולנו ניסינו להתקרב ככל שאפשר‬ ‫כדי לגנוב מהם קליטה.‬
‫כולם היו על הסיפון,‬
‫החזיקו את הטלפונים באוויר‬ ‫בניסיון להתחבר לרשת.‬
‫מישהו מצליח להתחבר?‬
‫והתחלנו לקלוט את הרשת.‬
‫חשבתי לעצמי: ״זה עלול להיגמר רע,‬
‫כי כולם ינסו להתקשר הביתה‬ ‫או למישהו ולהודיע‬
‫שהם תקועים באמצע האוקיינוס,‬ ‫שאין חשמל,‬
‫ושהם מחרבנים בשקיות אדומות.‬
‫התקשרתי לאימא שלי מייד.‬
‫אי אפשר בכלל להתחיל לתאר איך הרגשתי‬ ‫כשראיתי את השם שלה על צג הטלפון.‬
‫סיפרתי לה שהחשמל נפל ועל השקיות האדומות.‬
‫אמרתי לה שהכול השתבש.‬
‫לא ציפיתי לשמוע מרבקה‬ ‫שהיא נאלצת לעשות צרכים בשקית אדומה.‬
‫זה כמו משהו שלקוח מסרט אימה.‬
‫וכשכל זה קורה על הסיפון,‬
‫תהיתי למה זה לא מסקרים את זה בחדשות.‬
‫בני משפחה‬ ‫התחילו ליצור איתנו קשר בסי-אן-אן.‬
‫הם התחילו להתקשר לאולפני חדשות,‬ ‫ולמסור לנו פרטים‬
‫ספציפיים בהרבה מאלה של ההודעה לתקשורת.‬
‫למשל, רגע, השירותים לא פועלים?‬
‫משהו בנוגע לאנשים‬ ‫שצריכים להתפנות בשקיות, ואני אפילו לא...‬
‫ואז התחלנו להגיד: זו כתבה חדשותית.‬
‫יותר מ-4,000 נוסעים ואנשי צוות‬
‫בילו את ליל אמש כשהם נטושים‬ ‫על סיפון של אוניית נופש במפרץ מקסיקו.‬
‫כך תיארה את זה אשתו של אחד המדווחים,‬ ‫שנמצאת על הסיפון:‬
‫אין חשמל. הם נאלצים‬ ‫לעשות את הצרכים בדליים ובשקיות.‬
‫פתאום התחילו לצוץ סיפורים‬ ‫בנוגע לתנאים שעל הסיפון.‬
‫שיט תענוגות בן ארבעה ימים הפך לסיוט.‬
‫4,200 איש צפים על ספינה חסרת יכולת הנעה.‬
‫אלוהים אדירים. איך זה קרה?‬
‫ואז יצא המרצע מן השק.‬
‫זה כאילו שכדור שלג החל להתגלגל,‬
‫ולא היה ניתן לעצור אותו.‬
‫- יוסטון, טקסס -‬
‫אספקת המצרכים על הסיפון אוזלת,‬ ‫והרגשות גואים‬
‫בזמן שהנוסעים ממתינים לחילוץ.‬
‫בכל פעם שמתרחש אסון ימי, אני צופה בו.‬
‫זה מה שאני עושה.‬
‫אני זוכר שראיתי בחדשות המקומיות‬ ‫את הכתבות על מה שקורה,‬
‫והשערות שלי סמרו.‬
‫חשבתי: ״מה זה? זה אבסורד.״‬
‫הנוסעים האלה שילמו על השיט.‬
‫״קרניבל״ היא אחת‬ ‫מהחברות הגדולות בעולם בענף הפלגות נופש.‬
‫זה עסק עולמי שמגלגל מיליארדי דולרים.‬
‫אבל ידעתי שבשנים האחרונות,‬
‫היו לה כמה בעיות עם דליקות באוניות אחרות.‬
‫ריח העשן החל למלא‬
‫את אוניית ה״קרניבל ספלנדור״‬ ‫שאורכה כ-300 מטרים.‬
‫אז כשראיתי את זה על ה״קרניבל טריומף״‬
‫כמובן שהסתקרנתי.‬
‫- 12:17 -‬
‫באותו זמן, כולם טיפחו ציפיות‬
‫להגיע יחסית מהר הביתה, ליבשה.‬
‫ואז קיבלתי שיחה מהצוות היבשתי,‬ ‫ואמרו שהתוכנית השתנתה.‬
‫אמרו לנו שמכיוון שלא היה לנו חשמל,‬
‫האונייה נסחפה יותר מ-100 מיל ימי.‬
‫כבר לא היינו קרובים למפרץ מקסיקו.‬
‫אז התוכנית החדשה הייתה‬ ‫לקחת את כולם למוביל באלבמה.‬
‫זה יוסיף לפחות יומיים נוספים.‬
‫- מוביל, אלבמה -‬
‫הלב שלי פשוט צנח. הרגשתי...‬
‫אתם רציניים? זה אסון מוחלט.‬
‫כשגילינו שאנחנו שטים למוביל‬ ‫במקום לפרוגרסו,‬
‫זה הכעיס את כולם.‬
‫זה היה כמו לחטוף מהלומה בפרצוף.‬ ‫-כן.‬
‫עוד שלושה ימים של זה. זה לא ישתפר.‬
‫התחלנו להריח שתן.‬ ‫-כן.‬
‫התחלנו להריח את השירותים.‬
‫הם לא התנקזו.‬
‫אז המקלחות התמלאו במי ביוב,‬
‫והם פשוט ישבו שם‬ ‫מבלי שיהיה להם לאן להתנקז.‬
‫ואז הבנו שנדפקנו.‬
‫כשג׳ן הודיעה שיידרשו עוד יומיים-שלושה,‬
‫חשבתי: ״אני לא יודע אם אצליח להתאפק.״‬
‫״אני לא אחזיק עד אז‬ ‫בלי ללכת לשירותים ולעשות מס׳ 2.״‬
‫טוב. חזרנו לעוד.‬
‫אז התחלתי לצוד תאי שירותים.‬
‫כי הייתה שמועה‬
‫שיש תאי שירותים שפועלים איפשהו.‬
‫השירותים שלכם פועלים?‬ ‫-לא.‬
‫לא. שלנו לא פועלים.‬
‫אוקיי.‬
‫אבל כל פעם שנכנסתי לשירותים,‬
‫פתחתי את הדלת: ״לא, זה לא עובד.״‬
‫נכנס לבא: ״לא.״‬
‫״זה דוחה. זה לא פועל.״‬
‫הייתי חייב להתפנות.‬
‫אז מצאתי שירותים ציבוריים, ונכנסתי פנימה.‬
‫וזה היה הדבר הכי מגעיל שראיתי בחיי.‬
‫אנשים כיסו את הקקי בנייר טואלט,‬
‫ואז עשו שוב צרכים מעל זה.‬
‫אז היו שם שכבות על גבי שכבות.‬
‫זה היה כמו לזניה.‬
‫סיפונים שלוש, ארבע וחמש נקיים.‬ ‫אנשי הצוות טיפלו בהם.‬
‫אתה יכול ללכת לשם אם אתה רוצה.‬
‫מעולה. תודה!‬
‫ברגע שמצאתי תא שירותים אחד שעובד,‬ ‫זו בהחלט הייתה הקלה‬
‫וגם קצת לא נעים מחמי וחמותי לעתיד.‬
‫״היי. בטח יש לכם קקי.‬
‫מצאתי שירותים תקינים, הם כאן.‬ ‫מקווה שאתם מרגישים טוב.‬
‫״השתמשתם כבר בשקית אדומה?״‬ ‫זו שיחה ממש מוזרה.‬
‫האוניות של ״קרניבל״ נועדו להיות כיפיות.‬
‫וכאנשי צוות, אמרו לנו:‬
‫״תפקידכם ליצור חוויות מהנות ובלתי נשכחות.״‬
‫אז קיבלנו החלטה:‬
‫״בואו נפתח את הבר ונציע משקאות בחינם.״‬
‫בהחלט התנגדתי לרעיון של בר פתוח.‬
‫אנשים ישתגעו.‬
‫היי! התחילו לחלק אלכוהול בחינם.‬
‫אמרנו: ״מעולה!‬
‫״שתיה בחינם! קדימה.״‬
‫יש!‬ ‫-סוף סוף משהו שאפשר לעשות.‬
‫זה משהו.‬ ‫-הפלגות אמורות להיות מהנות.‬
‫יש אלכוהול בחינם. קדימה.‬
‫אנשים חטפו משקאות בשתי ידיים,‬ ‫לקחו אותם לחדרים.‬
‫זה היה הכי מטורף,‬ ‫הכי עמוס, הכי שיכרון שיש.‬
‫״פשוט תנו לי את השתייה. כן.״‬
‫הכול היה מעולה.‬
‫אבל אז אנשים התחילו להשתין מעבר לסיפון.‬
‫אמרתי: ״שיט.״‬
‫אנשים זרקו את השקיות האדומות‬ ‫אל סירות ההצלה.‬
‫מישהו זרק שקית קקי,‬
‫והרוח העיפה אותה בחזרה‬
‫על מישהו שישב על הסיפון למטה.‬
‫והוא אמר ״מה נסגר?״‬
‫בקבוצה שלידנו ב״עיר האוהלים״‬ ‫היו גבר ואישה שרק נישאו,‬
‫והם עשו סקס על הכיסא מול העיניים שלי.‬
‫- אין להתערטל בציבור -‬
‫אפילו בלי: ״רוצה להתכסות בסדין?״‬ ‫לא. הם היו ממש שם.‬
‫אולי האלכוהול השפיע עליהם,‬ ‫אבל פרצו מריבות...‬
‫הכול נהיה מאוד מפחיד.‬
‫כאבא, תפקידך להגן,‬ ‫ולא היה שום דבר שיכולתי לעשות.‬
‫זה היה...‬
‫אתה מרגיש כל כך קטן,‬
‫כי כל הדברים האלה קורים סביבך‬ ‫ואתה לא יכול לעשות כלום בנוגע לזה.‬
‫פשוט אמרנו: ״לא, חייבים לעצור את זה.‬
‫״תסגרו את הבר.״‬
‫זה הרגיש כמו ניצחון קטן.‬
‫קיבלנו בחזרה מעט מהכיף שלנו,‬ ‫זה הסיח את דעתנו מהמציאות.‬
‫היינו נטושים לבדנו בלב ים.‬
‫- 15:01 -‬
‫כל כך התרגשנו‬ ‫כשראינו שספינות הגרר הגיעו סוף סוף.‬
‫שירותי ההצלה סוף סוף הגיעו.‬
‫כי פירוש הדבר הוא שאנחנו זזים.‬
‫לא ראינו את הסוף.‬
‫נראה שהספינה שטה בכיוון ההוא.‬
‫זו מונעת מהחרטום שלנו להיטלטל.‬
‫היא כנראה ברוורס. היא בהחלט ברוורס.‬
‫אבל כשהגוררות החלו למשוך אותנו...‬
‫הכול זז.‬
‫אלוהים, הטלטול הזה ייראה מטורף בסרטון.‬
‫היינו בדרכנו,‬ ‫אבל בנוסף, הזווית של הספינה השתנתה,‬
‫והכול נטה הצידה.‬
‫הגוררות דוחפות אותנו. תשמור על הטלפון.‬
‫לפתע, מזג האוויר התדרדר.‬
‫ואז נהייתי מודע מאוד לכך‬ ‫שזו כנראה נקודת המפנה.‬
‫וזה הרגע שבו הכול נשפך.‬
‫אלוהים.‬
‫הכול מוצף.‬
‫גם פה הכול משתכשך.‬
‫מה?‬
‫תארו לעצמכם שכל מה שנכנס לאסלה,‬ ‫שתן, צואה, הכול,‬
‫מכסה את כל השטח.‬
‫אלוהים.‬
‫זהירות.‬ ‫-זהירות.‬
‫תשמעו, המצב התדרדר במהירות.‬
‫הכול עלה למעלה, וההצפה לא נפסקה.‬
‫ביוב גולמי.‬
‫שיט. זה חלקלק.‬
‫הולכים בפרוזדור,‬
‫ופתאום רעשי שכשוך.‬ ‫ברור לכם בתוך מה אתם עומדים.‬
‫היינו שקועים ב... צואה.‬
‫ברגע שקפצתי מהמיטה העליונה,‬ ‫היו לי מים על הרגליים.‬
‫וחשבתי: ״מה לעזאזל?״‬
‫זה היה ממש גרוע. עצרתי את הנשימה.‬
‫זה היה דוחה.‬
‫זה היה בכל מקום.‬
‫בנקודה הזו אמרתי:‬ ‫״פשוט תוציאו אותי מהאונייה הזו.״‬
‫- יום 6 -‬
‫מהר מאוד התחילו להגיע המון פרטים‬
‫ותיאורים של מה שקורה בשיט הזה.‬
‫החדר שלנו מוצף.‬
‫הפרוזדור מוצף בביוב גולמי.‬
‫יש קקי ופיפי על רצפת הקפיטריה.‬
‫אמרנו... אלוהים אדירים.‬
‫זה השלב שבו ג׳ף צוקר, הבוס החדש שלנו,‬ ‫שחיפש כל הזמן דרכים להעלות את הרייטינג,‬
‫קיבל החלטה ללכת עד הסוף עם הסיפור הזה.‬
‫היה בכך סיכון,‬ ‫והוא היה צריך לקחת סיכון גדול.‬
‫הוא היה הבוס החדש,‬ ‫ואנחנו היינו זקוקים לצופים.‬
‫והוא הסכים ללכת על כל הקופה.‬
‫- מיקרופון‬ ‫שידור חי -‬
‫חופשה חלומית הפכה לסיוט‬
‫לאלפי הנוסעים‬ ‫שעל סיפון אוניית הנופש של ״קרניבל״.‬
‫הביוב מטפטף מהקירות.‬
‫זה היה סיקור נרחב.‬
‫בואו נביט מקרוב על האונייה הענקית הזו.‬
‫המוני אנשים בשטח הקטן הזה...‬
‫דיברנו עם מומחים למשפט ימי,‬ ‫מומחים למחלות מדבקות.‬
‫אשריכיה קולי, סלמונלה, שיגלה.‬
‫אולי אפילו דיברתי עם פסיכולוג‬
‫כדי להבין מה אנשים חווים בסיטואציה כזו.‬
‫שברנו את הראש‬ ‫בניסיונות לחשוב על כל זווית אפשרית‬
‫לסיקור הפרשה הזו, מהבוקר ועד הלילה.‬
‫בכל פעם שצפיתי בזה בחדשות,‬
‫היה דיווח על בעיות נוספות על האונייה.‬
‫אמרתי: ״אלוהים, זה כאוס.״‬
‫אז התחלתי לבדוק את הנושא,‬ ‫והייתי בשוק ממה שגיליתי.‬
‫בתוך שנתיים,‬ ‫אירעו תשע תקריות של קווי דלק תקולים‬
‫בזמן ההפלגה של האוניות האלו,‬
‫שהיו גורמים אפשריים לדליקות האלה.‬
‫זה לא ייאמן.‬
‫בשפה שלי, זה נקרא רולטה רוסית,‬
‫עם חייהם של בני אדם.‬
‫- 23:23 -‬
‫בשלב הזה‬ ‫כבר לא ידעתי איזה יום זה, מה השעה.‬
‫לא ידעתי כמה ימים אנחנו נמצאים על האונייה.‬
‫לא היה לי מושג. מאבדים את תחושת הזמן.‬
‫אז פשוט מתעוררים כדי ללכת לישון,‬
‫בתקווה לחזור הביתה.‬
‫- יום 7 -‬
‫כשנתקעים בלב ים ככה, המחשבות נודדות.‬
‫ואני חושב שפשוט רצינו לחזור הביתה.‬
‫היינו גמורים.‬
‫נעשינו חסרי מנוחה.‬
‫אף אחד לא יכול לעשות כלום.‬ ‫אנחנו שבויים של הבעיה.‬
‫אתה מרגיש כמו אסיר.‬
‫הייתה תחושה של יום הדין.‬ ‫זה היה גם כמו ״הישרדות״, כן?‬
‫אני זוכרת שבשלב מסוים,‬ ‫גבר מבוגר אפילו פתח קבוצת לימודי דת.‬
‫״כה יקר היה‬
‫״החסד שצץ‬
‫״בשעה שבה‬
‫״האמנתי לראשונה״‬
‫מהרגע הראשון, תכננתי שהכול יהיה נפלא.‬
‫אבל בסוף הכול יצא כל כך נורא,‬ ‫שאמרתי: ״זה לא מה שרציתי״.‬
‫הרגשתי שנכשלתי.‬
‫אל תסתכלו עליי.‬
‫זה פשוט מצב גרוע,‬ ‫ואין שום דבר שאפשר לעשות בקשר לזה.‬
‫כן.‬
‫- יום 8 -‬
‫- מוביל -‬
‫נהגתי כל הלילה כדי להגיע למוביל.‬
‫הייתי נחושה להיות על הרציף‬ ‫כשהבת שלי תגיע לשם.‬
‫אז עצרתי ממש על שפת המים,‬
‫ופתאום היו צוותי חדשות בכל מקום.‬
‫כולם מתקשרים. כולם רוצים ראיונות.‬
‫ענק.‬
‫הדבר האחרון שהיא אמרה לי,‬ ‫ומה שהיה הכי קשה לכולנו, היה:‬
‫״אימא, אני כל כך פוחדת שלא אראה אותך שוב.״‬
‫- 16:17 -‬
‫היום האחרון פשוט נגרר בלי סוף.‬
‫רק רציתי שהכול ייגמר.‬
‫רציתי שאנשים פשוט‬ ‫ירדו מהסיפון, ילכו הביתה,‬
‫יכנסו למקלחת חמה, למיטה נוחה.‬
‫וקצת רציתי קצת שקט ושלווה לעצמי.‬
‫המסוק הגיע.‬
‫מעולה.‬ ‫-מעולה.‬
‫כשהתקרבנו אל החוף,‬
‫התחלנו לראות עוד מטוסים, עוד מסוקים,‬
‫ואז הבנו שאלה כנראה גורמי החדשות.‬
‫במרחק של כ-30, 35 מייל מהחוף,‬
‫ספינת הנופש הזו‬ ‫סוף סוף עושה את דרכה אל מוביל.‬
‫עכשיו הכתבות והסרטונים מתחילים לצאת.‬
‫המצב נהיה ממש גרוע.‬ ‫הכול זלג למעליות,‬
‫והתחיל לטפטף בכזאת עוצמה‬ ‫שזה נשמע כמו גשם.‬
‫ירד גשם של מי ביוב.‬
‫הסיפור התנפח, בעיקרון.‬
‫הוא המשיך לגדול ולגדול.‬
‫הוא פשוט לא דעך.‬
‫כשנכנסים לטוויטר‬
‫ורואים שיש האשטאג:‬ ‫״אוניית הנופש מהגיהינום״,‬
‫מבינים שכולם עוקבים.‬
‫- איזה סיוט! האסלה הצפה -‬
‫- מזל שאני לא אחראי‬ ‫על יחסי הציבור של קרניבל״‬
‫- חייב לישון אבל לא מסוגל להפסיק לצפות -‬
‫הסיכון השתלם לסי-אן-אן.‬
‫- סי-אן-אן משקיעה‬ ‫וזוכה ברייטינג -‬
‫״שיט הקקי״‬ ‫היה הסיפור החדשותי הכי גדול באמריקה.‬
‫ברוכים השבים לאולם הנשפים ״פייסטה״‬ ‫כאן על סיפון ה״קרניבל טריומף״.‬
‫בר הקריוקי הוא כעת אסלה באופן רשמי.‬
‫ההפלגה המסויטת של אוניית הנופש ״טריומף״.‬
‫תקועים בלב ים‬ ‫ומחרבנים בשקית פלסטיק במשך שישה ימים.‬
‫בשלב הזה המצב הפך לאסון יח״צני.‬
‫היי, מספיק. מספיק עם הכותרות האלה.‬
‫צפינו שיהיה מרחץ דמים תקשורתי שלם‬
‫כשהאונייה הגיעה לנמל.‬
‫- 21:29 -‬
‫הנה היא מגיעה.‬
‫ברגע שהאונייה התחילה להיכנס לנמל,‬ ‫ראינו אנשים צועקים, מחזיקים לנו שלטים.‬
‫התחלנו להרגיש‬ ‫את התרגשות שלהם מכך שסוף סוף הגענו.‬
‫ההקלה.‬ ‫-סוף סוף הגענו.‬
‫תשמעו את הצופר הזה!‬ ‫תראו כמה שהם שמחים לשמוע את זה.‬
‫אני פשוט זוכרת שחשבתי על הצוות.‬
‫איפה בתיאור המשרה שלהם‬ ‫מציינים איסוף צואה של אנשים?‬
‫לעולם לא אתייחס שוב‬ ‫לשירותים פרטיים כאל דבר מובן מאליו.‬
‫- אוניית הנופש מגיעה למוביל -‬
‫הייתי ממש גאה בעצמי שהצלחתי לעבור את זה‬
‫ולא נשברתי.‬
‫ופשוט הייתי גאה בצוות,‬
‫בכולם שתמכו זה בזה ועבדו כל כך קשה.‬
‫עכשיו נראה‬ ‫שנוכל לראות אנשים יורדים מהסיפון.‬
‫כן, אנשים יורדים מהסיפון.‬
‫תראו את העובדים רצים הלוך ושוב.‬
‫למרות שחשבנו שהנוסעים יקטלו אותנו לחלוטין‬
‫אחרי שהם ירדו מהאונייה,‬
‫היינו המומים וחשנו הקלה אדירה‬
‫כשרבים כל כך ציינו לטובה את צוות ה"קרניבל"‬
‫על מאמציהם העל-אנושיים.‬
‫אני זוכרת שירדתי מהאונייה,‬ ‫ורצתי לאימא שלי.‬
‫פשוט רצתי אליה הכי מהר שיכולתי‬ ‫וחיבקתי אותה.‬
‫אלוהים, ההקלה המוחלטת כשהרגשתי‬ ‫כשחיבקתי אותה בפעם הראשונה,‬
‫והדמעות, דמעות של הקלה.‬
‫אני מרגישה‬ ‫קצת יותר חזקה ממה שהייתי לפני כן.‬
‫יצאתי לשיט הזה כדי לחוות אושר,‬
‫ביטוי של הקשר הנפלא של בקה ואבא.‬
‫אבל בסוף זה לא רק הסתכם בזה,‬
‫אלא ביכולת שלנו לעבור ביחד דברים.‬
‫טובים או רעים.‬
‫זו הייתה הרגשה טובה להגיע ליבשה.‬
‫אני וחמי לעתיד‬ ‫לחצנו ידיים, התחבקנו, ואמרנו:‬
‫"לגמרי עברנו את זה ביחד, מה?"‬
‫"ולא הצטרכנו להשתמש בשקית אדומה."‬
‫- לאחר שכל הנוסעים ואנשי הצוות‬ ‫חזרו בבטחה אל היבשה, -‬
‫- פרנק ספניולטי‬ ‫הגיש תביעה נגד חברת "קרניבל" בבית המשפט -‬
‫האונייה הזו‬ ‫לא הייתה צריכה להפליג מלכתחילה.‬
‫והמסמכים האלה מספרים‬ ‫שלאוניה הייתה נטייה לדליקות.‬
‫זה היה משהו שלחלוטין היה ניתן למנוע.‬
‫אז בהחלט היה לנו סיכוי טוב.‬
‫הבעיה היא שאז נתקלנו בכרטיס.‬
‫לנוסעים אלו אין שום זכות לתבוע‬
‫מפני שעורכי הדין של "קרניבל״‬ ‫מוסרים שכאשר רוכשים כרטיס,‬
‫החוזה "אינו מספק כל התחייבות‬ ‫למעבר בטוח, כלי כשיר לשיט,‬
‫"מזון הולם ומזין,‬ ‫ותנאי מחיה בטוחים וסניטריים."‬
‫לא רואים את ההצהרה הזו בפרסומת.‬
‫זה מדהים. אני חושב שאם רוב האנשים‬ ‫היו יודעים שהסעיף הזה קיים,‬
‫הם לא היו קונים כרטיס.‬
‫אני בהחלט לא הייתי קונה.‬
‫- כל התביעות של פרנק הוסדרו -‬
‫- אשלי הספיקה להגיע לחתונה שלה -‬
‫- המתנה שקיבלה מהשושבינות‬ ‫הייתה עטופה בשקית אדומה לפסולת ביולוגית -‬
‫- דווין וחמו יוצאים יחד לחופשה מדי שנה, -‬
‫- אבל רק ביבשה. -‬
‫- לארי ורבקה ממשיכים ליהנות יחד מהפלגות, -‬
‫- אך לא בחברת "קרניבל". -‬
‫- אבהי לא הסתכל על לזניה‬ ‫באותו האופן מאז. -‬
‫- לאחר התקרית, -‬
‫- "קרניבל" הוציאה 115 מיליון דולר כדי‬ ‫לנקות, לתקן ולהכשיר מחדש את ה"טריומף". -‬
‫- היום, האונייה מפליגה‬ ‫תחת השם "קרניבל סאנרייז". -‬
‫- "קרניבל" התעקשה שהדליקות נגרמו מתאונה, -‬
‫- שהחברה נקטה אמצעים למניעת תקריות נוספות‬ ‫ושהאונייה עומדת בתקנים. -‬
‫- הנוסעים קיבלו החזר כספי מלא,‬ ‫כיסוי הוצאות נסיעה, $500 ושיט בחינם. -‬
‫- קרניבל טיפלה בכל אוניות הצי‬ ‫למניעת דליקות. -‬
‫- החברה שינתה את תנאי השירות -‬
‫- והסירה את ההשגות לגבי אוכל מזין,‬ ‫תנאים סניטריים, שיט בטוח וכלי שיט כשיר. -‬
‫תרגום כתוביות: טל אקשטיין‬