Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Měl jsem volno.
Bylo tak deset nebo jedenáct večer.
Zvonil mi mobil, volal mi šéf. Generální ředitel celé firmy.
Zvedl jsem to
a on mi řekl jenom: „Nenávidím tě.“
Řekl jen: „Nenávidím tě! Strašně tě nenávidím!“
A pak zavěsil.
To bylo všechno.
Uprostřed noci mi zavolal, aby mi řekl, že mě nenávidí.
POMOC
Takový normální den v American Apparel.
Po celé Americe se objevuje nová značka oblečení.
American Apparel.
Jeden z nejrychleji rostoucích a nejvíce hippie výrobců oblečení v zemi.
Bylo to super, protože to bylo jiné. A já mám ráda jiné.
Obchody American Apparel se otevřely v 11 zemích
s tržbami 300 milionů dolarů.
Páni. Chci toho být součástí.
Byl to módní kult.
Jak je?
A Dov byl jeho vůdcem.
Nenáviděl jsem to!
Sálala z něj taková energie.
Jsou to příjemná hezká trička, která jsou vyrobena bez vykořisťování.
Stáhni si je. Roztomilé.
Reklamy byly takové lehčí porno.
Sexuální prvky k módě prostě patří.
Tou značkou jsem žila.
Měla jsem asistenta, volal a psal mi i samotný ředitel.
Cítil jsem se jako král celého průmyslu.
Miloval jsem každou sekundu,
ale pak už ne.
Dov byl nepředvídatelný.
Ty idiote!
Tlačil lidi na hranu.
Nejsi dost dobrej! Nejsi dost silnej!
Pak přišla recese.
A teď firma, která si moc dobře nevede. Jde o American Apparel.
Hele, to je katastrofa. Vyřeš to.
Postupně to bylo čím dál šílenější.
Uniklo jedno video,
ve kterém pobíhal nahý,
zatímco byly v místnosti dvě zaměstnankyně.
To si děláš prdel?
Být zaměstnaný v téhle firmě bylo totálně dehumanizující.
Je to hnus.
Tak jo, všichni přestaňte.
American Apparel se stala ikonickou ohnivou koulí.
Někdo tuhle firmu totálně zničil.
Asi budu až do smrti chodit na terapii.
Musím z toho pryč. Tohle je šílený.
TOTÁLNÍ PROVAR: AMERICAN APPAREL
Pozvali jste si mě
a já ještě nestihl začít brát Ozempic.
Bylo to kolem roku 2005.
Všichni nosili Uggy.
Facebook byl žhavá novinka
a lidi pobouřila módní nehoda Janet Jacksonové.
Jednou jsem jel MHD domů
a koupil jsem si noviny City Weekly.
Na zadní straně byla reklama na oblečení.
Stálo tam „Nově otevřeno“ a byla tam holka z roztaženýma nohama.
Hned jsem si řekl, že to je móda!
Firma se jmenovala American Apparel.
A stálo tam, že nabírají nové zaměstnance, tak jsem šel.
Módu miluju odjakživa.
Je to pro mě přirozené.
Když jsem vyrůstal, měl jsem poruchy učení.
Ucházel jsem se o módní pozice, ale nikdy mě nevybrali.
Tak jsem vydělával sexem po telefonu.
Ahoj, kocourku, to jsem já...
Tilly McEloiseová. Jak se máš?
VOLNÉ POZICE
Když jsem přišel na pohovor, říkal jsem si, že mě určitě zase nevezmou,
že budu dělat sex po telefonu do konce života.
Vešel jsem dovnitř a ve zkušební kabince tam seděla holka.
Dal jsem jí svůj životopis, což byl vlastně prázdný papír.
Odhodila ho na stranu,
sjela mě pohledem a zeptala se, co tam chci dělat.
A já na to, že asi módního prodejce.
A ona mi na to kývla, že můžu být okresní manažer prodeje
a můžu začít hned.
Jo, to se mi líbilo.
TOHLE JE JONNY
„Jdeme na to.“
Ve všech městech Ameriky se objevuje nová značka oblečení American Apparel.
Najednou se všude objevují prodejny.
Otevřel se u nás obchod American Apparel.
Šel jsem na pohovor, dal jim životopis, ale spíš jim šlo asi o to, jak si sedneme.
TOHLE JE CARSON
Asi jsem se jim líbil. Nejspíš kvůli své postavě.
Jsem vysoký a hubený.
Takové lidi měli i v reklamách.
Měla jsem piercingy v nose, krátké vlasy, výrazné brýle.
TOHLE JE E.J.
Snažila jsem se vypadat jako hipster poslíček na kole.
A přesně o takový vzhled jim šlo, ne o zkušenosti,
nejdůležitější byl vzhled.
Rozhodně najímali zvláštní lidi.
Byl to takový klub podivínů.
A jeden ze sloganů byl:
„Když uvidíte, jak někdo krade, řekněte jim, že nabíráme.“
American Apparel jsem si nemohla dovolit.
Tak jsme tam s kámoškou chodily krást.
Asi jsem si i na pohovor vzala tričko, které jsem tam ukradla.
Manažer se jen podíval na můj outfit, udělal si fotku
a řekl, že můžu začít v pondělí.
TO JE MICHELLE
Cítila jsem se vyvoleně.
Že jsem určitě cool, že patřím mezi lidi z American Apparel.
American Apparel je teď tak v kurzu,
protože nabízejí neotřelé a dobře vypadající věci.
V obchodě American Apparel se to od všech ostatních lišilo.
Nevypadalo to tam jako v Gapu nebo J.Crew.
Bylo to sexy a fakt cool.
Jsme obyčejný obchod.
Lidi si koupí naše oblečení a využijí ho ve vlastním stylu.
American Apparel byla protikladem ostatních značek a to se líbilo.
Bylo to přesně v době, kdy se proslavovali potomci celebrit.
Běžely Zlatý holky.
Všude samá velká loga.
Značka American Apparel byla prostá.
Základní oblečení, žádná loga. Všechny různé barvy.
Bylo to podobné tomu, jako když brouka láká světlo,
přitahovalo vás to.
Právě jsme prodejnu předělali a hodně jsme ji zvětšili.
Když jsem tam začal pracovat,
tak jsem jenom oblíkal figuríny a uspořádával prodejnu.
Podívej na ty nádherné barvy.
A zezadu jsem slyšel špitání,
že je to fakt krása,
že pošlou fotku Dovovi.
A já si říkal: „Kdo je Dov?“
- Můžeme? - Jo.
Myslím, že nikdy nedojdeme do cíle.
Jako lidi jsme naprogramovaní tak, abychom se vždycky snažili o víc.
Věci se mění a vyvíjí. Oděvní průmysl je třeba znovu objevit.
Vedu American Apparel instinktivně a impulzivně.
Snažím se prolomit různé bariéry.
Jak je?
TOHLE JE DOV
Přichází Dov Charney, okázalý Kanaďan podnikající v LA v oděvním průmyslu.
Charney tvrdí, že chce rozbít kulturu oděvního průmyslu
vykořisťování dělníků zevnitř.
Tak to prostě je.
Jsou to příjemná hezká trička, která jsou vyrobena bez vykořisťování.
Prodával věci vyrobené v Americe bez vykořisťování
a to mi připadalo super.
To oblečení nebylo jen cool,
ale celé to bylo smysluplné.
Jsi ztuhlej, uvolni se!
Uvolni se, jsi v Kalifornii.
Dov Charney je největší výrobce s továrnou v Americe.
Platí svým zaměstnancům víc než minimální mzdu.
V posledních 30 letech byla tahle práce podhodnocená.
Je to těžká práce.
Všechno se vyrábělo v Americe.
To nikdo jiný nedělal.
Kritici tvrdili, že takhle nikdy neuspěje,
že to není udržitelné a stojí to příliš peněz.
Ale on na tom trval.
Snažíme se všechno dělat sami.
Musím soupeřit s Čínou, ale jdeme do toho, jsem připravenej.
Takovej já jsem.
Dov měl silné názory na imigraci a říkal, že bychom vůbec nemuseli mít hranice.
Věřím v otevřenou imigrační politiku. Lidi by měli moct žít kdekoli na světě.
A takový étos se mi líbil.
Vnímala jsem tu firmu tak pozitivně.
Co je klíčem k úspěchu?
Vášeň.
- To je vše? - Jo.
Když Dov poprvé přišel do naší prodejny, byl jsem tak natěšený.
Někdo řekl, že přijde Dov, ať se připravíme.
Nastalo šílenství.
Nejdřív jste ho slyšeli a cítili jeho energii, až pak viděli.
Nechci to až tak přehánět, ale šlo by to.
Pondělní večery jsou důležitější, protože přichází zboží.
A lidi chtějí ulovit džínovou bundu.
Natlačte je tam.
Když přišel, hned mi připadal sexy.
- Jak se jmenuješ? - Kayla.
Kayla, dobře. Ahoj.
Snažil se nás povzbudit.
Říkal, že ovládneme svět a že jestli do toho jdeme s ním.
Bylo to představení a to já miluju.
Víš, že jsi hyperaktivní?
Jo, to mi lidi říkají pořád.
Asi už jsem se tak narodil.
VYROBENO V USA O AMERICAN APPAREL JE ZÁJEM
Dov pro American Apparel dýchal.
Skoro vůbec nespal.
Ani si nedělal přestávky na jídlo.
Poslal všem svoje číslo, že mu můžeme zavolat ve dne v noci.
A totéž očekával od svých zaměstnanců.
Víš, proč neodpovídá?
- Jsou čtyři hodiny ráno. - To není proto.
Neodpovídá ani v jednu odpoledne.
Zůstávala jsem hodně přesčas, nebrala jsem si dovolenou.
Pracovní týden měl 40 hodin, jen když jste byli nemocní
a pár dní jste nepracovali.
Nikdo nepracoval tak málo.
Jednou jsem během dvou týdnů, kromě klasických 80 hodin,
měl ještě přes 120 hodin napracovaných přesčasů.
Dělal jsem 36 hodin v kuse.
Na účetním mi nevěřili.
Museli se podívat na kamery.
Byli jste s těmi lidmi pořád a právě díky tomu
jsme si dokázali vytvořit hlubší pouto.
Uvědomila jsem si, že nejsem jediná, kdo chodí na terapie.
Všichni jsme zranitelní.
Byly tam mámy podobné té mojí, která trpěla duševní chorobou.
To mi připadalo fakt šílený.
Než jsem začal pracovat v American Apparel, byl jsem závislej,
ale ta práce mi pak dala smysl života.
Něco, čeho jsem mohl být součástí.
Pocházím z mormonského prostředí, vyrůstal jsem v tom.
To bylo moje dětství.
Ale když jsem vyrůstal, začal jsem tu církev zpochybňovat.
A to se hodně lidem z té komunity nelíbilo.
Takže jsem pak v 17 utekl z domu
a snažil se najít něco jiného.
A American Apparel se stalo tím něčím jiným, co jsem hledal.
Reklamy American Apparel porušovaly všechna pravidla,
která v té kultuře předtím byla.
Oděvní firma American Apparel byla za poslední kampaň odsouzena.
Tohle není jejich první kontroverzní reklama.
Reklamy byly takové lehčí porno.
Sexuální prvky k módě prostě patří.
Takže proč bychom se měli sexu bát?
To nedává smysl.
Dov hledal modelky přímo v prodejnách.
Holky, které mu připadaly atraktivní, tak ty prostě nafotil.
Charney je stále ve střehu, aby našel další, jako je Natasha.
Prý ji viděl jít po ulici, vyskočil z limuzíny a nabídl jí práci.
- Je to pravda? - Rozhodně.
Neříkala sis, co je to za úchyla?
Byla jsem v šoku. Nevěděla jsem, kdo to je.
Nezdálo se jí to, ale šla s ním fotit a teď pracuje pro American Apparel.
Ženy v reklamách nebyly nalíčené,
nepózovaly nacvičeným způsobem.
Takhle dolů. Bude to vypadat dobře.
Chápeš?
Nebyli to lidi, kteří by byli standardem krásy,
nebyli hubení, neměli prodloužené vlasy,
neměli žádný make-up.
Byli jako já.
Líbilo se mi, že tam byla i jména.
Bylo tam o nich něco napsané.
Jo, některé fotky byly provokativní, ale byl to skvělý nápad.
- Tahle modelka tu pracuje? - Jo, dole.
Dov Charney a American Apparel byli zajímaví tím,
že měli transgresivní stránku a taky idealistickou.
Sex bez toho idealismu by byl jen slizký,
naopak idealismus bez sexu by byl nudný.
Dov obě tyto myšlenky ztělesňoval a řídil se jimi.
Firma se rychle rozrůstala.
Nemusíš teď s nikým obědvat.
Přijdeš dřív a později odejdeš. Nemůžeš se flákat.
Byla tam cítit soutěživost.
Museli jste se od ostatních nějak odlišit,
abyste se nemuseli bát, že Dov dá vaši práci někomu jinému.
Ptal jsem se milionkrát. Přijde to.
Dov je velmi hlasitý. Co na srdci, to na jazyku.
Nebojí se toho.
Pleteš se. Nic tu není.
To se mi líbilo,
protože je to opak toho, v čem jsem vyrůstal.
Vyhoď to odsud.
Takže jsem tomu uvěřil.
Myslel jsem, že člověk se stane úspěšným,
když bude dostatečně agresivní.
Během šesti měsíců jsem se dostal z nejnižší pozice na manažera prodejny.
A byla to velká prodejna.
Ale pořád jsem měl pocit, že musím dokázat víc.
Že bych mohl být v té firmě součástí něčeho ještě většího.
Základem značky American Apparel
je náš revoluční koncept vertikální integrace bez vykořisťování.
Všechny naše produkty se vyrábí
na našich 800 000 metrech čtverečních v centru Los Angeles,
v největší továrně na oblečení ve Spojených státech.
Všechno se dělo tam.
Marketing, design, vyrábělo se tam všechno oblečení.
Když jsem dostudovala,
říkala jsem si, že už nebudu studovat dál,
vykašlu se na to a rovnou se přihlásím do továrny.
Poslala jsem HR svou žádost a vzali mě.
Když mě vzali do továrny, znamenalo to pro mě hodně.
Bylo to blíž ke všemu a bylo to vzrušující.
„Jo, tohle jsem teď já.“
Hele, tady spousta lidí pracuje a šije.
Hola!
Když jste se dostali do továrny,
bylo to zasvěcení do Dovova užšího kroužku.
A dostali jste dárek.
V balíčku byl foťák Leica, nový telefon BlackBerry,
výtisk 48 zákonů moci, kniha strategií úspěchu,
a Hitachi Magic Wand vibrátor.
Telefon a foťák jsem si nechal,
vibrátor samozřejmě taky
a 48 zákonů moci jsem vyhodil.
Zajímaly mě jen peníze, drogy a trička.
V obchodech, v továrně, úplně všude to byl samý sex.
Všichni spolu spali.
Někteří zaměstnanci spolu třeba píchali na schodech.
Byli jsme mladí a nadržení.
Všichni byli naladění na nezávazný sex.
Bylo to součástí revoluce.
Navzdory poklesu zisků v maloobchodech,
prodeje v American Apparel stále rostou.
Rychle jsem šplhala nahoru a získala plno povinností.
Prosím?
V pětadvaceti jsem měla dva telefony,
volal a psal mi samotný ředitel.
Uvědomila jsem si, že už jsem fakt dospělá.
Tady je naše PR kancelář.
Vypracoval jsem se na vedoucího módních médií a umístění produktu.
Radosti z toho, že jsme nejrychleji rostoucí americký maloobchod.
Byl jsem pryč z domu, pracoval jsem a šplhal jsem výš.
Říkal jsem si: „Vidíš to, tati? Já vás nepotřebuju.“
Ve 21 už jsem byl manažerem tolika prodejen.
Měl jsem pod sebou zaměstnance.
Měl jsem moc.
A jaký to byl pocit?
Cítil jsem se jako král průmyslu.
Ať už jste dělali v továrně, nebo na prodejnách,
pokaždé, když jsme dostali bonus, povýšení, nebo se nám změnil plat,
museli jsme podepsat dohodu o zprostředkování,
že nám nedávno zvýšili plat,
takže nemůžeme Dova žalovat
ani se o firmě vyjadřovat jakkoli negativně.
Možná jsem byla naivní,
ale říkala jsem si, že je to v pohodě a podepíšu to.
Celá společnost měla každý týden konferenční hovor.
Musely se zúčastnit všechny obchody, ať už byly kdekoli na světě.
Někdy se při zavolání ozvalo, že účastníků je již příliš.
„Jak je to možné?“
Ale byly to stovky lidí.
Zrovna tu toho spoustu řešíme.
Musíte dát ty prodejny do pořádku, jasný?
Když si vaše prodejna nevedla dobře,
mohl být pro vás ten konferenční hovor děsivý,
protože hrozilo, že se do vás Dov pustí.
Vítej ve skutečným světě!
Těšila jsem se na ně, ale taky se jich hrozila.
Jo, seš hlupák.
Bylo to zábavné, ale taky děsivé.
Měli jsme různé věci, třeba Blbec týdne.
Vždycky byl někdo, koho nazval „Blbcem týdne“.
„Michelle, jsi blbcem týdne!“
„Blbec týdne, fakt mě sereš!“
Panebože.
Bylo to tak ponižující, že stovky lidí slyší,
že zrovna vy jste Blbec týdne
v multimilionové firmě.
Bylo to nepříjemné, věděla jsem, že bych se neměla smát,
protože křičí na člověka, kterého si vážím a mám ráda.
Ale hned na to řekl něco fakt vtipného,
takže to bylo zvláštní, strašně náročné a matoucí.
Nevěděli jste, jestli ho nenávidět, nebo se smát.
I když jsem tou dobou pořád pracovala v obchodech
a vydělávala minimální mzdu,
měla jsem pocit, že když dostanete nápad, tak v American Apparel je možné všechno.
Tak jsem navrhla něco k marketingu a najednou jsem seděla v letadle do LA.
Byla jsem na cestě celý den a do továrny jsem dojela v 11 večer.
Slyšela jsem, jak Dov s někým něco řeší.
Nechápala jsem, proč tam tak pozdě ještě je.
Řekla jsem mu, že jsem celý den na cestě.
On se na mě podíval a řekl mi, že se můžu ubytovat u něj.
A tady obrovský dům v Silver Lake.
To je Garbutt House tyčící se nad Silver Lake Reservoir,
historický dům, který vlastní Dov Charney.
Je na vrcholku malé uzavřené komunity.
Uvnitř domu zjistíte, že je celý z krémového mramoru.
Je to nádhera.
Bydlel tam i Jonny Makeup.
Kámoši se mě ptali, proč bydlím u svýho šéfa.
A já na to: „Proč ne?“
Proč byste nebydleli se šéfem,
kdybyste měli možnost žít v tak velkým a krásným domě?
Dveře byly vždycky odemčené, otevřené a všude byly holky.
Dělaly snídani, venčily jeho psa.
Nechci to říkat, ale bylo to trochu jako sídlo Playboye.
Bylo to takové sídlo Playboye, ale pro hipstery.
Nebylo jasné, jaký má Dov s těma holkama vztah,
protože když měl zavřené dveře, nesměl jsem tam chodit.
Bylo to takové veřejné tajemství, že Dov se zaměstnankyněmi spí.
Jsem svobodný, mladý chlap.
To se zamilujete, ale pak té holce řeknete: „Těšilo mě.
Jsi žena mého života. Podle mě jsi úplná špica.
Ale bohužel to nejde,
protože pro mě pracuješ a bylo by to nevhodné.“
Srdci neporučíš.
Odešla jsem z jeho domu, když mě manažer v továrně varoval,
že jestli tam zůstanu déle,
tak se stanu jeho holkou.
Dovova holka.
To byl někdo, kdo...
kdo vlastně neměl pracovní pozici.
Byly to Dovovovy přítelkyně.
Cestovaly s ním, ale dělaly jen to, co chtěl on.
A tu zodpovědnost měly díky tomu, jak vypadaly.
Z Dovových holek měli lidi strach.
Byly jako jeho zásahový tým.
Najednou se u mého stolu objevila třeba holka
v síťovaném tričku, pod kterým nic neměla,
a řekla mi, že musím něco udělat.
A vy si jenom říkáte: „A ty jsi kdo?“
A ona: „Dov říká, že to musíš udělat.“
Je důležité mít kolem sebe ženy. Je snadné se do nich zamilovat.
Co naděláte? Chápete?
- Že, Carlo? - Ano.
- Jo. - Tak to funguje.
Z Los Angeles do Tokia za pouhé tři roky.
Prodejny American Apparel otevřely v 11 zemích světa
a za loňský rok mají tržby kolem 300 milionů dolarů.
Všude byly billboardy.
Na autobusech.
Na lavičkách. Nedalo se tomu utéct.
Kendro, zlato!
A pak ty celebrity.
Celá jsem v American Apparel.
Vyráběli jsme oblečení na míru pro popové hvězdy na turné,
pro Rihannu, Britney Spears.
Panebože, a Beyoncé chodila pozdě v noci.
Zavírali jsme pro ni.
Bylo to úžasné.
Vaše firma je velmi úspěšná. Vstoupíte na burzu?
Pokud ano, tak pouze za správných podmínek.
Chci to udělat po svém.
Nikdo mi nebude říkat, co mám dělat, jak mají vypadat naše reklamy
nebo jaké máme mít politické postavení.
Neboj, dozvíš se to.
American Apparel vstupuje na burzu.
S milionovou infuzí od velké investiční společnosti
plánuje Charney pokračovat v expanzi.
Se vznikem veřejné obchodní společnosti Dov vytvořil hezkou správní radu.
Byl v ní on a čtyři další.
Dva z nich byli jeho přátelé.
První byl Robert Greene, autor 45 zákonů moci.
Dov byl výkonným a generálním ředitelem.
Neměli provozního ředitele.
Neměli technického ředitele.
Když procházím továrnou, vždycky mě to nabije.
Prvního finančního ředitele, kterého najal,
nazval lúzrem z The Wall Street Journal a pak se za to omluvil.
Ale odešel.
Dov firmu řídil tak,
že tlačil lidi na hranu a snažil se je poštvat proti sobě.
Dov vám zavolal a dohnal vás k tomu, abyste řekli něco o někom, kdo poslouchal.
Někdo třeba řekl:
„Michelle neodvádí dobrou práci. Několik věcí podělala.“
A Dov na to: „Michelle je na lince taky.
Michelle, jsi idiot!“
Ty idiote!
Všichni byli práskači.
Prospělo vám, když jste na někoho něco bonzli.
Řekla jsem jí, ať mi pošle ty fotky. Připomínala jsem jí to třikrát.
Lidi rozhodně usilovali o jeho pozornost,
chtěli se stát jeho oblíbenci a tak.
To nakonec ale způsobilo velký chaos,
lidi spolu nevycházeli.
Funguje ti internet?
Jednou jsem konfrontoval manažerku,
že něco dělá fakt špatně.
Dohnalo ji to k slzám.
Pamatuju si, že když jsem odcházel, chtělo se mi z toho zvracet.
Ale měl jsem cíl.
A myslel jsem si, že Dov je přesně tak úspěšný,
jak bych chtěl být já,
tak jsem se snažil napodobit jeho chování.
Co ještě?
Dov vždycky hledal nějakou jednu věc, která se mu nelíbila,
a impulzivně pak kvůli tomu vyhazoval lidi.
Rozhodně se budeme soustředit na...
Koho vyhodíme, Kirku?
- Cože? - Koho vyhodíme?
Vždycky to obhajoval tím, že je to klíčem k úspěchu.
Když American Apparel vstoupila na burzu,
Dov použil všechny firemní peníze, aby otevřel další obchody.
Halifax. Toronto.
Londýn. New York. Woodbury.
Savannah. Miami.
Peking.
Jenže pak přišla recese.
Dobrý večer. Všichni to tušili, ale už je to oficiální.
Jsme v recesi.
Spousta známých prodejců na tom byla špatně,
ale American Apparel dál expandovala.
Pamatuju si, že v roce 2008 se mluvilo o recesi,
ale mě to hodně překvapilo.
V roce 2008 otevírala American Apparel pět obchodů ve městě
a rozšiřovala se do nových zemí.
Recese neexistovala.
Musíš najmout víc prodejců.
Když budou výplaty moc, budu s nimi cestovat.
Ten chlap vyhazoval peníze do vzduchu.
Kolik chlapů v předchozích recesích
mělo problémy, ale pokračovali a pak se zase vytáhli?
Ve firmě nemohl Dovovi nikdo říct nic, co nechtěl slyšet.
Pojď sem!
Protože tam bylo hodně mladých lidí,
kteří vypadali tak, jak chtěl, ale neměli moc zkušeností.
Bylo to strašně nepřirozené a děsivé,
že byste měli Dovovi říct „ne“.
Někdo jako Dov nerozumí slovu „ne“.
Nebylo by levnější outsourcovat?
Přímá práce...
Vezměte si tu imigrační reformu,
kdy se Dov vlastně pustil s vládou do války.
Zasahujeme proti zaměstnavatelům, kteří využívají nelegální pracovníky.
V roce 2009 imigrační a celní úřad, známý jako ICE,
provedl audit American Apparel
a zjistil, že 1 500 pracovníků mělo falešné doklady.
A American Apparel musela všechny propustit.
ICE razie způsobila velkou finanční zátěž,
protože firma se hodně rozrůstala...
Přestaňte pracovat.
...a on musel propustit lidi...
Všichni přestaňte.
...a najít novou pracovní sílu.
Musíme získat nové pracovníky...
abychom pokryli poptávku.
Dov se z toho dlouho vzpamatovával.
A udržet bezpečnost firmy.
Považoval to za úmyslný pokus, jak jeho firmu zničit.
Byla to tou dobou velká finanční zátěž
a došlo ke spoustě špatných rozhodnutí.
Ale než aby přijal zodpovědnost,
tak začal obviňovat lidi a hledat si výmluvy.
Edmonton, to je katastrofa. Tohle, katastrofa, jasný?
Vylez a vyřeš to.
Když jste se před ním ocitli ve špatnou chvíli a špatné náladě,
byli jste terčem.
Měl jsem tou dobou pocit,
že jsem osobně částečně zodpovědný za to, proč se firmě moc nedaří.
A to v něm vyvolalo tu predátorskou reakci,
že nevím, co vlastně dělám.
A tak po mně šel.
Omluvíš se mi, že to tvůj tým celý posral!
Dlužíš mi!
Donutím tě odpracovat ty hodiny, který jsi nepracoval!
Řval, že když to neuneseme, tak máme odejít.
Snad dáš na konci dne výpověď, nebo se podvolíš.
Jasný? Odejdi, nebo se podvol.
Zahrajeme si hru.
Prásk! Dělej.
Odejdi, nebo se podvol.
A pamatuju si, jak jeden kluk vstal a odešel.
A mělo to následky.
Všichni říkali, jaký je to lúzr,
že je to slaboch a nic nevydrží,
že je ubohý, jak prostě skončil.
Nejsi dost dobrej, jasný?
Nejsi dost silnej!
Je těžké někoho milovat a zároveň vidět, jak lidem ubližuje.
V jednu chvíli na někoho řval
a pak se ptal: „Bože, vyděsil jsem tě, zlato?“
Přepnul a najednou mluvil jako malý kluk.
Bylo to matoucí, protože jsem se mu cítil být zavázaný.
Pro mě byl mojí jedinou vstupenkou.
V tu chvíli firma krvácela.
Takže se v kanceláři často probíralo,
kdy půjdeme ke dnu.
Co nás potopí?
American Apparel měla svoji šuškárnu.
Celá továrna si psala na AOL Messengeru,
tam jsme drbali.
Jednou jsem si sedla k počítači a někdo mi poslal odkaz,
jestli jsem to viděla.
Žena žaluje generálního ředitele American Apparel za sexuální obtěžování.
Cože?
Počkat, co?
Nechci mlčet,
zvlášť když vím, že můžou být i další.
42letý kanadský podnikatel je obviněn, že ji bombardoval hovory a zprávami,
aby mu poslala sexuálně explicitní fotografie.
Obvinění, která mi přistála na stole,
mě totálně rozzuřila.
Mám dvě dcery
a tohle mě donutilo se zamyslet,
co by asi tak mohly zažívat
na svém pracovišti ony.
Nejdřív to byla jedna žena a pak se přidala druhá.
Ale když jsme provedli svůj průzkum,
našli jsme další ženy, které tvrdily, že zažily to samé.
Ředitel populární módní značky American Apparel
čelí dalšímu obvinění ze sexuálního obtěžování.
Jasně jsem mu řekla, aby přestal.
Řekla jsem: „Ne, nedotýkej se mě.“
Charney tvrdí, že je jen neortodoxní ředitel,
který otevřeně přiznává, že s některými zaměstnankyněmi spí.
Obtěžoval jste někdy zaměstnankyni?
Ne.
Největší problém s těmito žalobami je,
že všechny ty ženy podepsaly dohodu.
Myslely si, že je to běžné.
Ale vlastně tam stálo,
že o Dovovi Charneym a American Apparel nesmí říct nic opovržlivého.
A pokud podají nějakou žalobu, musí jít k rozhodčímu řízení.
Že se vzdávají práva na porotu a nesmí s tím jít k soudu.
Firma a Dov Charney říkají,
že jste podepsala dohodu o mlčenlivosti.
Bylo jí 17, když to podepsala.
Důležitější otázka je,
proč ta firma tolik vyžaduje mlčenlivost?
Tehdy jsem o tom začal přemýšlet.
Měl jsem z toho pocit, že bychom měli ženám víc věřit.
Ale Dov byl pro mě zároveň otcovský vzor.
Tak jsem uvěřil tomu,
že se ho snaží jen sedřít z kůže.
Charneyho nikdy žádný soud neobvinil ze sexuálního obtěžování.
A prý nikdy nikomu nezaplatil, aby obvinění stáhli.
Ta tvrzení nejsou pravdivá.
Zaprvé jsou falešná.
A zadruhé jim to někdo poradil.
Zatřetí je v tom hodně peněz,
pokud jde o částky, které požadují.
Klidně půjdu na detektor lži.
Osobně jsem neviděl nic,
kvůli čemu bych si myslel, že na někoho vyvíjí nátlak.
Firma nám představila skupinku vysoce postavených zaměstnanců, jen žen,
které tvrdí, že pracovat pro Dova je radost.
S Dovem se pracuje skvěle.
Dov je úžasný muž.
Je oddaný. Ráda pro něj pracuju.
Ale prosím vás. Všichni věděli, že na pracovišti není sex tabu.
Podle mě chtějí peníze. O to jim jde.
Nakonec si z toho všichni dělali srandu.
Jsem krásnej, že? Sex je krásnej.
Děvky jsou krásný.
A že mě mí zaměstnanci nemají rádi? Tak mě zažalujte!
Nepamatuju si, že bych se cítila...
ponížená nebo naštvaná.
Všichni jsme se prostě vrátili k práci.
Další tričko, další hodinky a tak.
Ředitel American Apparel, Dov Charney, se snaží zůstat nad vodou
se ztrátami 86 milionů dolarů
a žalobou ze zneužívání za 250 milionů dolarů.
Pak se všechno rozhodně změnilo.
Dov byl rozčílenější a mnohem víc paranoidní,
kdo je s ním na jedné lodi a kdo ne.
Kolik jsi udělal v New Yorku?
Máš je znát zpaměti, debile!
Z oblíbence jsem se stal fackovacím panákem.
Neustále mi nadával za něco, co jsem neudělal.
Ty blbečku! Zasranej blbec!
Už jsme neviděli, že by vtipkoval nebo byl charismatický.
Jste takoví sráči!
Pořád jen křičel.
Taky tě pojebu.
Pojebu tě!
Úplně vyšiloval.
Pěstí dělal díry do zdí.
Viděl jsem, jak zničil takový ten drátěný odpadkový koš,
mlátil s ním o zem, až vypadal jako rozmáčknutá plechovka.
Styďte se, sráči!
Pak se k vám přiblížil na několik centimetrů a dal si facku.
Mlátil sám sebe a říkal,
že mlátí sebe, protože nás nemůže.
Skoro až krvácel.
Bylo to šílený a bizarní.
Měli jste z toho pocit, že vás váš šéf chce zavraždit.
V jeho domě už jsem se necítil bezpečně,
tak jsem odešel.
Znal jsem tehdy jen lidi z American Apparel.
Nosil jen jejich oblečení a měl jsem firemní telefon i počítač.
Byl jsem do toho tak ponořený, že jsem neviděl nic jiného.
Totálně mě to pohltilo.
Pošli mu fotku toho sortimentu a pak sám sebe zkritizuj.
Řekni mi, co tam chybí. Přiznej to.
- Fajn. - Jo? Jmenuje se Carson.
Nemáte hodinky s kalkulačkou, běž do prdele.
Letíš. Zklamal jsi mě.
Dov citoval 48 zákonů moci neúnavně po celé roky.
Tak jsem si to vzal domů, abych si to přečetl.
Ještě než jsem Dova poznala, slyšela jsem, že je tím posedlý.
Tak jsem si řekla, že bych si to měla přečíst.
„Nikdy je nenauč tolik, aby tě nepotřebovali.“
Tohle Dov určitě miluje.
„Mluv mlhavě, ale slibně.“
„Dej svým učedníkům rituály. A požádej je, aby se pro tebe obětovali.“
„Staň se ústředním bodem takové touhy a dej jim smysl.“
„Lidé mají potřebu v něco věřit, udělej si z nich stoupence jako v kultu.“
Jak to mám prodat? Jak se prodají?
Nemají nálepku.
Stojí tři centy.
„Udržuj lidi ve zděšeném očekávání.“
„Vypěstuj si atmosféru nepředvídatelnosti.“
Je to šílené, zrovna popisuju, jak mě terorizoval.
Povedlo se mu to dokonale.
Je to odporné. Je to manipulativní způsob myšlení.
„Nauč se lidi donutit, aby na tobě záviseli.“
Možná jsem si to měl přečíst.
Jako příručka pro vůdce kultu.
Necháte je trochu hladovět
a pak budete tím,
který je krmí tím, co potřebují,
a budete mít nad nimi moc.
Zpětně je to šílené.
Chce se mi z toho brečet. Je to děsivé. Fakt děsivé.
Tak snadno mě zmanipuloval?
Jsem v podstatě z jiného kultu.
Nejdřív jsem jako dítě vyrůstal mezi mormony
a pak jsem přeběhl jinam a vlastně se dostal do toho samého.
Když jsem ho uviděl takového, jaký je,
a uvědomil jsem si, jaké nástroje využívá, aby se mnou manipuloval,
tak tehdy jsem tak nějak prozřel
a řekl si, co to sakra dělám.
V tu chvíli už to bylo na hovno, ale stejně jsem se bála dát výpověď,
protože mi vyhrožoval, že mě dá na černou listinu
a už nikdy nedostanu práci v oděvním průmyslu.
Že zná každého a všem řekne, že stojím za hovno.
Ale pak se to ještě zhoršilo
a ani nevím, co to vyprovokovalo.
Začal mi psát, jak všechno kazím,
že všechno je moje chyba a jsem měkká.
Že mě to vůbec nezajímá a že mnou opovrhuje.
Pak poslal e-mail firemnímu právníkovi
a do kopie dal mě a obchodního ředitele.
Napsal jim, ať mi od pondělí sníží plat o 25 %.
A to byl konec. Druhý den ráno jsem dala výpověď.
MĚJ SE E.J.!
Pak jsem si dupl ve věcech, které mi připadaly hloupé.
Dov mi o víkendu asi 25krát volal, že mám přijít do práce.
Pak mi volaly nějaké jeho holky a další lidi, že mě Dov shání.
Nevzal jsem to s tím, že přijdu až v pondělí.
MĚJ SE, CARSONE!
Vlastně jsem se nechal vyhodit,
protože jsem věděl, že když skončím, nic mi nezaplatí.
Jednou jsem celý den nic nejedla,
tak jsem Dovovi řekla, že potřebuju pauzu.
Řekl mi, ať si dojdu pro pizzu a za pět minut se vrátím.
Já na to, že potřebuju normální jídlo, nějakou zeleninu.
Že potřebuju prostě pauzu.
A Dov úplně vybuchl.
Zatímco na mě řval,
já jsem sledovala, jak mu jedna jeho holka...
nese čerstvě udělaný steak a pokládá ho před něj.
Říkala jsem si, že to snad nemyslí vážně.
A vybuchla jsem já.
MĚJ SE, MICHELLE!
Druhý den mi jeho právník řekl, že bude lepší, když skončím.
Díval jsem se na tu firmu.
Tržní kapitalizace není ani 120 milionů dolarů.
Úplně tu firmu zničil.
Ve skutečnosti musí správní rada zjistit, proč se to děje.
Když mě Dov vyhodil, ozval se mi nezávislý auditor,
který pracoval pro správní radu.
A ukázalo se, že se chtějí Dova zbavit
a hledají informace, díky kterým by toho dosáhli.
Když někdo napíše knihu,
jak máte podvést lidi, abyste to dotáhli tam, kam chcete,
a vy ho dosadíte do správní rady, jasně, že se vám to pak vymstí.
Vyšetřovatelé našli server,
který Charney používal na firemním pozemku
a který obsahoval e-maily, zprávy, sexuálně explicitní videa
a spoustu velmi škodlivých informací.
Jsou to jen obvinění.
Ale objevilo se video,
ve kterém pobíhal nahý v nějaké místnosti,
nevím jestli v bytě nebo na hotelu,
zatímco tam s ním byly dvě jeho zaměstnankyně.
Tancuju.
Překračoval všechny etické normy a nejspíš i hranice zákona.
Nyní máme důkazy,
že zaměstnankyním posílal i nevhodné zprávy.
„Moc rád stříkám na tu tvoji prdélku na fotce.“
„Mám si vyprázdnit péro? Jako špinavý prase?“
To rozhodně není přijatelné.
Takže firma musela udělat radikální změny.
Kontroverzní generální ředitel a zakladatel American Apparel končí.
American Apparel vyhodila Dova Charneyho.
Správní rada ho vyhodila.
Jo, ať si nasere! Zasloužil si vyhazov.
Podle mě si myslí, že jeho vyhazov firmě uškodí,
ale my si myslíme, že je to správné.
Dokonce jsem si vystřihla ten článek a přilepila si ho do diáře,
protože to byl úžasný okamžik a chtěla jsem si ho zapamatovat.
AMERICAN APPAREL SE ZBAVUJE ŘEDITELE
Když ho vyhodili, pocítil jsem úlevu.
Ale taky jsem měl pocit, že jsem přišel o rodinu.
Bylo těžké to přijmout.
Ano, docházelo ke zneužívání. Ale taky jsme se tam bavili.
A proto je to komplikované.
Myslím, že rada Dova Charneyho vyhodila proto, že si uvědomovala,
že ta tvrzení se objevují znovu a znovu,
takže by za to musela nakonec nést zodpovědnost.
Ženy, které se ozvaly, byly podle mě odvážné.
Ale protože byly bohužel podepsány ty rozhodčí smlouvy,
byly umlčeny.
Museli jsme něco udělat. Nemohlo to tak jít dál.
Moje klientka bude mluvit o tom, co se jí v životě přihodilo.
Šli jsme s tím do Kapitolu a pokusili se změnit zákon,
aby zaměstnavatelé už nemohli po zaměstnancích vyžadovat,
aby se vzdali svých zákonných práv.
Celý můj pracovní poměr v téhle firmě byl hrozný.
Být zaměstnaný v téhle firmě bylo totálně dehumanizující.
Trvalo mi skoro osm let se z toho dostat,
zpracovat a získat zpátky všechno, co mi ten muž vzal.
Nejvíc mě štve, že mi vzal můj hlas.
Ráda bych vám řekla svůj příběh a podrobnosti, co se mi v té firmě stalo,
ale to nemůžu.
Když jsem si uvědomil, že dokázal křičet na mě
a dělat nějaké fyzické věci,
uvěřil jsem, že byl možná schopný
i těch věcí, ze kterých ho obviňovali.
Dove Charney popřel všechna obvinění.
Kvůli dohodám, které ženy podepsaly,
byly žaloby zamítnuty a poslány k důvěrné arbitráži.
Během soudního řízení se však některá obvinění dostala na veřejnost.
Teď byla poprvé shromážděna a budou přednesena herečkami.
V American Apparel jsem začala pracovat, když mi bylo 18.
Dov mě pozval do LA na týdenní školení prodeje,
které se konalo u něj doma.
Nedovolil mi se vrátit domů pro kufr.
Jasně mi dal najevo, že musím zůstat u něj doma.
Dov mě pozval k sobě domů,
a když jsem tam přijela, měl na sobě jen spodní prádlo.
Dov mi nabídl práci modelky pro American Apparel.
Když jsem se objevila, měl na sobě jen ručník.
Ocitla jsem se s Dovem sama v jeho ložnici.
Zeptal se mě, jestli jsem exhibicionista nebo voyeur.
Zatáhl mě dovnitř a donutil mě k orálnímu sexu.
A pak se dožadoval orálního sexu.
Nejdřív mě fotil a pak se na mě vrhl
a přinutil mě k sexuálním praktikám.
Chtěl, ať mu ukážu prsa.
Když jsem odmítla, začal být agresivní a násilný.
Vzal mě do ložnice, lehl si na mě
a skoro jsem se udusila,
jak mě nutil k dalšímu sexuálnímu aktu.
- Mohl by to být můj otec. - Nenechal mě odejít.
A pokusil se o anální sex.
Bylo mi 18.
DOV CHARNEY NIKDY NEČELIL OBVINĚNÍ ZE ZNEUŽÍVÁNÍ PŘED SOUDEM
Dovovi toho hodně prošlo
a nejspíš mu toho ještě hodně projde.
Kdyby byli lidi zvířata, tak on by byl predátor.
Byl by žralok, chřestýš nebo tak něco.
A i když budete na chřestýše nebo žraloka naštvaní,
nikdy je to nezmění.
Vždycky budou kousat.
A je to neuvěřitelně frustrující,
protože je to něco,
co ve společnosti z nějakého důvodu
prostě takovým lidem dovolujeme.
Devět měsíců po vyhazovu Dova Charneyho vyhlásila American Apparel bankrot.
Charney pak založil Los Angeles Apparel,
než ho jako generálního ředitele najala jiná velká módní značka.
American Apparel byla úspěšná díky tomu, jaký jste,
tak jaký budete teď?
Pořád stejný! Ničeho nelituju.
Překlad titulků: Beata Krenželoková