Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Jeg havde fri.
Det var ved ti-ellevetiden om aftenen.
Min telefon ringede, og det var min chef. Lederen af hele firmaet.
Jeg tog telefonen, og han sagde bare:
"Jeg hader dig. Jeg fucking hader dig!"
Så lagde han på.
Det var det hele.
Han ringede så sent kun for at sige, at han hadede mig.
HJÆLP
Det var en almindelig dag hos American Apparel.
Der er kommet et nyt tøjmærke i byer rundt om i Amerika.
American Apparel.
- American Apparel. - American Apparel.
Det er et af de hurtigst voksende og mest hippe tøjmærker i landet.
Det var fedt, fordi det var anderledes, og det kunne jeg lide.
Der er åbnet American Apparel-butikker i 11 lande
med en omsætning på 300 millioner dollars.
Hold da op. Jeg ville være med.
Det var en modekult.
Hvad så?
Og Dov var lederen.
Jeg hadede det!
Der var en energi omkring ham.
Det er T-shirts, der føles godt, ser godt ud og er etisk produceret.
Smøg dem ned. Superfine.
Reklamerne var dybest set blød porno.
Der er uundgåeligt et seksuelt element i mode.
American Apparel blev mit liv.
Jeg havde en assistent, og direktøren ringede og skrev til mig.
Jeg følte, jeg styrede hele branchen.
Jeg elskede hvert sekund,
indtil jeg ikke gjorde det.
Dov var uforudsigelig.
Din kæmpe idiot!
Han pressede folk ud til kanten.
Du er ikke god nok! Du er ikke stærk nok!
Så kom finanskrisen.
Her er et firma, der klarer sig skidt. Det er American Apparel.
Det er en fucking katastrofe! Find en løsning.
Det blev gradvist mere og mere vanvittigt.
Der er en video, hvor han render nøgen rundt,
mens to kvindelige ansatte også var der.
Tager du pis på mig?
Man blev fuldstændig umenneskeliggjort som ansat i det firma.
Det er slemt.
Stop jeres arbejde.
American Apparel blev en ikonisk katastrofe.
Nogen har kørt firmaet helt ned under gulvbrædderne.
Jeg skal nok i terapi indtil min dødsdag.
Jeg må væk herfra. Det er vanvid.
Nu fik du mig herind, uden jeg nåede at komme på Ozempic.
Det var midt i nullerne.
Der var UGG-støvler overalt,
Facebook var nyt og spændende,
og folk gik amok over Janet Jacksons fejlbehæftede antræk.
En dag tog jeg undergrundsbanen hjem, hvor jeg tog en City Weekly-avis.
På bagsiden var der en annonce for en tøjbutik.
Der stod "Åbent," og der var en pige med spredte ben.
Jeg sagde: "Det er mode."
Firmaet hed American Apparel.
Der stod, at de hyrede folk, så jeg tog derhen.
Jeg har altid elsket mode.
Det kom helt naturligt.
Men som barn havde jeg indlæringsvanskeligheder.
Jeg søgte jobs i modeverdenen, men jeg fik dem aldrig.
Så jeg tilbød telefonsex for penge.
Hej, smukke, det er mig...
Tilly McEloise. Hvordan går det?
VI ANSÆTTER
Da jeg kom derhen, tænkte jeg, at jeg igen ville blive forbigået.
"Det er min skæbne at lave telefonsex, indtil jeg dør."
Jeg gik derind, og der sad en pige i prøverummet.
Jeg gav hende mit cv, som var mere eller mindre tomt.
Hun lagde det væk, kiggede på mig og spurgte: "Hvad vil du gerne lave?"
Jeg sagde noget med markedsføring,
og hun svarede: "Fedt. Du kan blive markedsføringschef for området.
Kan du begynde nu?"
Så det var ret fedt.
MØD JONNY.
Vi gør det.
Et nyt tøjmærke ved navn American Apparel dukker op i amerikanske byer.
Der er pludselig mange butikker.
Der åbnede en American Apparel-butik i kvarteret.
Jeg var til samtale og afleverede mit cv, men det var mest for at tjekke mig ud.
MØD CARSON.
Jeg bestod. Jeg tror, det var min krop.
Jeg er høj og tynd, og den type var overalt i reklamerne.
Jeg havde næsepiercing, pixie-frisure og meget markante briller.
MØD E.J.
Jeg gik efter at ligne et hipster-cykelbud.
Hun sagde: "Det er et fedt look." Intet om min erfaring.
Det var bare: "Fedt look."
De ansatte helt sikkert freaks og nørder.
Det føltes som en klub for weirdos.
Et af vores slogans var:
"Hvis du ser en butikstyv, så giv dem et job."
Jeg havde ikke råd til tøjet hos American Apparel.
Så min ven og jeg gik derind og stjal.
Jeg havde vist en stjålen skjorte på til jobsamtalen.
Bestyreren kom ud, kiggede på mit tøj, tog et billede og sagde:
"Du begynder på mandag."
MØD MICHELLE.
Jeg følte mig udvalgt.
"Jeg er åbenbart cool. Jeg er åbenbart en American Apparel-type."
American Apparel er hot lige nu, fordi de tilbyder et nyt, rent look.
American Apparel føltes anderledes end alle andre tøjbutikker.
Det føltes ikke som Gap eller J.Crew.
Det var sexet og cool.
Vi sælger basisvarer.
Folk bruger vores ting til at skabe deres egen stil.
American Apparel trak folk til, fordi de var stik modsat andre mærker.
Lige på det tidspunkt blev kendissers børn også selv kendisser.
The Simple Life var stort.
Der var grimme logoer overalt.
American Apparel var så enkelt.
Solide basisting. Intet logo. Alle tænkelige farver.
Det var næsten som, når et insekt drages mod et lys.
Man bliver tiltrukket.
Vi har bygget om i min butik. Vi gjorde den kæmpestor.
Da jeg begyndte på arbejdet,
klædte jeg bare mannequinerne på og gjorde butikken pæn.
Se alle de forrygende farver.
Jeg kunne høre folk hviske bag mig: "Hvor er det skønt."
"Jeg sender et billede af det til Dov."
Jeg tænkte: "Hvem er Dov?"
- Er du klar? - Ja.
Vi kommer aldrig i mål.
Som mennesker er vi kodet til at gøre det bedre næste gang, ikke?
Tingene udvikler sig og forandres. Tøjbranchen skal genopfindes.
Jeg driver American Apparel på en instinktiv og impulsiv måde.
Jeg prøver at nedbryde alle barrierer.
Hvad så?
MØD DOV.
Dov Charney, en flamboyant, Canadisk-født iværksætter fra LA.
Charney siger, han er på et korstog for at smadre tøjbranchens kultur,
hvor arbejderne udnyttes. Indefra.
Det her er salgstalen.
Det er T-shirts, der ser godt ud, føles godt og er etisk produceret.
Han solgte tøj, der var lavet i USA og ikke i en sweatshop,
og det lød fantastisk.
Der var ikke kun for at være cool.
Det gav også mening.
Du er anspændt. Slap af.
Slap af, det er Californien.
Dov Charney er den største producent, der stadig laver T-shirts i USA.
Han betaler sine arbejdere langt over mindstelønnen.
Vi har undervurderet jobbet i de sidste 30 år.
Det er et svært arbejde.
Hos American Apparel blev alt lavet i USA.
De var de eneste.
Kritikerne sagde, at det aldrig ville gå.
"Det er ikke en bæredygtig model. Det er for dyrt."
Men han var stålsat.
Vi prøver at gøre tingene selv.
Jeg skal konkurrere med Kina, og jeg siger: "Kom bare an."
Sådan er jeg.
Dov brændte for immigration og undrede sig over, at vi havde grænser.
Jeg tror på åben immigration.
Jeg synes, folk selv bør kunne bestemme, hvor i verden de vil bo.
De værdier var vigtige for mig.
Der var så meget godt ved det firma.
- Hvad er nøglen til succes? - Passion.
- Er det alt? - Jep.
Første gang Dov besøgte butikken, var jeg helt oppe at køre.
Nogen sagde: "Dov kommer, gør jer klar!"
Stemningen var oppisket.
Man kunne høre ham og fornemme hans tilstedeværelse, før man så ham.
Jeg vil ikke gå helt amok, men okay.
Mandag aften er vigtig, for der kommer mange varer ind.
Man vil have fat i ting som denimjakken. Få dem ind i butikken.
Da han kom derind, syntes jeg bare, han var så sexet.
- Hvad hedder du? - Kayla.
Kayla, okay. Hej.
Han gav os en rigtig peptalk.
"Vi skal styre verden. Er I med mig eller ej?"
Det var et show, og jeg elsker et show.
Har nogen kaldt dig hyperaktiv?
Ja, folk kalder mig det hver dag.
Jeg blev født overgearet.
Dov levede og åndede for American Apparel hele tiden.
Han sov næsten aldrig.
Han holdt ikke engang spisepauser.
Han delte sit nummer ud og sagde: "Ring til mig dag eller nat."
Og han forventede det samme af sine ansatte.
Ved du, hvorfor han ikke svarer? Klokken er 4 om natten.
Det er ikke derfor. Han svarer heller ikke klokken 13.
Jeg begyndte at arbejde sent. Holdt aldrig fri.
Hvis man havde en 40-timers arbejdsuge, var det, fordi man havde haft sygedage.
Ingen arbejdede så lidt.
I en periode på to uger havde jeg, udover min normale arbejdstid,
også haft 120 timers overarbejde.
Jeg havde en 36-timers vagt.
Lønkontoret troede ikke på mig. De tjekkede kameraerne i butikken.
Man er sammen med de mennesker hele dagen, og jeg tror,
det gjorde, at folk knyttede bånd på et dybere plan.
Jeg begyndte at forstå, at andre end mig gik til psykolog.
Vi har alle sårbare punkter, eksempelvis mødre, der ligner min mor,
som havde en psykisk sygdom,
Det var lidt af en åbenbaring.
Før jeg arbejdede hos American Apparel, var jeg narkoman.
Mit arbejde der gav mig mening.
Jeg var en del af noget.
Min hjemegn er meget mormonsk, og jeg voksede op som mormon.
Det er min baggrund.
Men da jeg voksede op, blev jeg kritisk overfor kirken.
Det brød mange i mit kvarter sig ikke om.
Da jeg var cirka 17 år, stak jeg af hjemmefra.
Jeg ledte efter noget, der var anderledes.
Og American Apparel var det, jeg ledte efter.
American Apparels reklamer brød alle vores kulturelle regler dengang.
Tøjfirmaet American Apparel bliver fordømt for deres seneste kampagne.
Det er ikke American Apparels første kontroversielle annonce.
Reklamerne var dybest set blød porno.
Der er uundgåeligt et seksuelt element i mode.
Så hvis vi siger: "Lad os være bange for sex,"
så hænger det ikke sammen.
Dov lod til at finde modeller i butikken.
Piger, han syntes var tiltrækkende og sjove.
Så tog han dem med til fotoshoots.
Charney er altid på udkig efter folk som denne kvinde, Natasha.
Han så hende på gaden og sprang ud af sin limo og tilbød hende et job.
- Passer det? - Ja, det gør det.
Tænkte du: "Hvem er den klamme fyr?"
Jeg var chokeret. "Hvem er det? Hvor er han fra?"
Hun var mistænksom, men hun fik taget fotos,
og nu arbejder hun for American Apparel.
Kvinderne havde ikke makeup på, og de poserede ikke på en rutineret måde.
Vi går bare herned. Det er fint med et lille strækmærke.
Forstår du?
Man følte, at de ikke var traditionelle skønheder,
de var ikke lige så tynde, havde ikke extensions, ingen makeup.
Det kunne være mig.
Jeg er vild med, at de gav personerne et navn.
Der var en biografi.
Ja, noget af det var virkelig lummert, men det var en genial idé.
- Arbejder modellen her? - Ja, nedenunder.
Det interessante ved Dov Charney og American Apparel var,
at de havde en grænseoverskridende side og en idealistisk side.
For sex uden idealisme ville bare være snusket,
men den idealistiske side uden sex ville være kedelig.
Dov stod for begge disse sider og benyttede sig af dem,
og firmaet voksede meget hurtigt.
Du skal ikke til frokost med nogen lige nu.
Du skal komme tidligere og gå senere. Det er ikke en leg.
Der var hård konkurrence.
Man skulle skille sig ud fra de andre,
så Dov ikke ville bede en anden om at gøre ens arbejde.
Jeg har spurgt en million gange. Jeg tror, den kommer.
Dov er meget talende. Han siger alt, hvad han tænker.
"Det er forkert."
Du tager fejl. Der er ingenting.
Det tiltalte mig, fordi det er helt modsat af det, jeg kom fra.
Få lortet ud af butikken.
Så jeg tog det til mig.
"Hvis man skal være succesfuld som voksen, skal man være direkte og aggressiv."
Jeg gik fra laveste niveau til butikschef på et halvt år.
Og det var en stor butik.
Men det føltes stadig, som om jeg skulle bevise mig selv.
Der måtte være mere i firmaet, jeg kunne være en del af.
Grundlaget for American Apparel er
vores revolutionerende koncept om integreret produktion uden sweatshops.
Alle vores produkter fremstilles og markedsføres
på vores 75.000 kvadratmeter store fabrik i downtown Los Angeles.
Den største tøjfabrik i USA.
Alt foregik der.
Markedsføringen, designet og alt tøjet blev lavet der.
Efter college tænkte jeg:
"Hvis formålet med en kandidatgrad er at få et bedre job,
kan jeg så ikke slå genvej og bare søge job på fabrikken?"
Så jeg sendte en ansøgning til HR, og jeg fik jobbet.
Da jeg fik jobbet på fabrikken, var det meget stort.
Det var der, det skete, og det var virkelig spændende.
"Lige præcis. Det er sådan, jeg er nu."
Her er der en masse mennesker, der arbejder hårdt på at sy tøj.
Hola!
Når man kom til fabrikken,
var der en indvielse, hvis man var en del af Dovs inderkreds.
Man fik et startsæt.
Startsættet var et Leica-kamera, en ny BlackBerry-telefon,
et eksemplar af The 48 Laws of Power, en bog med strategier for succes,
og en Hitachi Magic Wand-vibrator.
Jeg beholdt BlackBerryen, jeg beholdt kameraet,
selvfølgelig også vibratoren,
og jeg smed The 48 Laws of Power ud.
Jeg tænkte kun på sex, stoffer og T-shirts.
I butikkerne, på fabrikken, over det hele, var der sex.
Alle gik i seng sammen.
Der var ansatte, der bollede i trappeopgangene.
Vi var unge og liderlige.
Der var en stemning af fri sex.
Det var en del af revolutionen.
Detailbranchen oplever faldende indtjening,
men salget er steget hos American Apparel.
Jeg steg hurtigt i graderne og fik en masse ansvar.
Hallo?
Da jeg var 25, havde jeg to mobiltelefoner.
Direktøren ringede og skrev til mig.
"Hold da op, hvor er jeg voksen-agtig."
Okay, her er vores PR-kontor.
Jeg kom til at stå for modemedier og produktplacering.
Det er fordelen ved at være USA's hurtigst voksende butikskæde.
Jeg var væk hjemmefra, udrettede noget og blev forfremmet.
"Se mig nu, far. Jeg har ikke brug for jer."
Jeg var 21.
Jeg bestyrede en masse butikker. Jeg havde en masse ansatte.
Jeg havde meget magt.
Og hvordan føltes det?
Jeg følte, jeg styrede hele branchen.
Hvad enten man var på fabrikken eller i butikkerne,
når vi fik en bonus eller en forfremmelse, eller når vores løn blev forhøjet,
skulle vi skrive under på et dokument, hvor der stod,
at vi var blevet tilbudt flere penge,
og det betød, at vi ikke kunne sagsøge Dov eller udtale noget negativt om firmaet.
Måske var jeg naiv, men jeg tænkte, at det nok skulle gå, så jeg skrev under.
Hele firmaet havde ugentlige telefonmøder.
Alle butikkerne skulle deltage, uanset hvor de befandt sig i verden.
Nogle gange ringede man op, men så var der for mange deltagere.
Det virkede meget underligt.
Men det var hundredvis af mennesker.
Lige nu rydder vi op i en masse lort. Der skal styr på de butikker, okay?
Hvis ens butik ikke klarede sig godt,
kunne telefonmødet være meget skræmmende,
fordi der lå en trussel om, at man kunne blive hængt til tørre af Dov.
Velkommen til den virkelige verden!
Jeg så både frem til det og frygtede det.
Ja, du er et fjols.
Det var på samme tid underholdende og skræmmende.
Der var forskellige ting, såsom ugens nar.
Der var altid en, der blev kaldt ugens nar.
"Michelle, du er ugens nar!"
"Ugens nar, du ødelægger mig!"
Hold da op.
Det var så pinligt, at hundredvis af mennesker hørte det,
når man blev udpeget som ugens nar i et meget stort firma.
Det var ubehageligt. "Jeg ved, jeg ikke må grine,
for han råber ad et menneske, jeg respekterer og kan lide."
Så siger han noget fantastisk sjovt det næste øjeblik,
og det var så underligt og svært og forvirrende,
for hadede jeg ham, eller syntes jeg, han var sjov?
Også dengang jeg stadig arbejdede i butikkerne
og tjente mindstelønnen på 9 dollars,
havde jeg en følelse af, at hvis man havde en idé,
var alt muligt hos American Apparel.
Så jeg kom med en markedsføringsidé, og pludselig sad jeg på et fly til LA.
Jeg havde rejst hele dagen og ankom til fabrikken klokken 23,
hvor jeg kunne høre Dov ævle løs om forretningerne.
Hvordan kunne han stadig være på fabrikken?
Jeg havde rejst hele dagen og manglede et sted at sove.
Han så på mig og sagde: "Du kan sove hjemme hos mig."
Se lige denne kæmpevilla i Silver Lake.
Det er Garbutt House over Silver Lake Reservoir,
et historisk hus ejet af Dov Charney.
Det ligger på toppen af et lille aflukket boligområde.
Indenfor er alt belagt med cremefarvet marmor.
Det er helt henrivende.
Jonny Makeup boede der også.
Mine venner spurgte, hvorfor jeg boede hos min chef.
Hvorfor skulle jeg dog ikke gøre det?
Ville du ikke bo hos din chef, hvis du kunne bo i et stort, smukt hus?
Døren stod altid åben, og der var piger overalt.
De lavede morgenmad og gik tur med hans hund.
Lidt ligesom... Jeg vil helst ikke sige Playboy Mansion.
Det var ligesom Playboy Mansion, men for hipstere.
Det var uklart, hvilket forhold nogle af pigerne havde til Dov,
for hvis hans dør var lukket, måtte jeg ikke gå ind.
Det var en åben hemmelighed, at Dov gik i seng med de ansatte.
Jeg er single og ung.
Man forelsker sig i nogen.
"Dejligt at møde dig. Du er mit livs kærlighed.
Du er helt perfekt. Men vi kan desværre ikke."
"Når du arbejder for mig eller en anden, ville det være upassende."
Hjertet vælger sin udkårne.
Jeg forlod Dovs hus efter min leder på fabrikken advarede mig.
"Hvis du bliver længere hos ham, bliver du en 'Dov-pige'."
En Dov-pige.
Det var en, der...
De har ingen stillingsbetegnelse.
Måske er de kærester med Dov.
Måske rejser de bare sammen med ham, men de gør, hvad han vil have.
De har fået det ansvar på grund af deres udseende.
Man var bange for Dov-pigerne, hvis de var der.
De var en slags håndlangere.
Der kunne dukke en pige op ved mit skrivebord
i netbluse og intet indenunder,
som beordrede mig til at gøre noget.
Så kunne jeg svare: "Undskyld, hvem er du?"
"Dov siger, du skal gøre det her."
Kvinder er vigtige at have omkring sig, og de er nemme at forelske sig i.
Så hvad kan man gøre?
Forstår du?
- Ikke, Carla? - Jo.
- Nemlig. - Det er sådan, du arbejder.
Fra Los Angeles til Tokyo.
På bare tre år har American Apparel åbnet butikker i 11 lande verden rundt.
De solgte for omkring 300 millioner dollars sidste år.
Der var reklameskilte overalt.
De sad på busserne.
De var på bænke. Man kunne ikke undgå dem.
Kendra, skat!
Og så var der alt det med kendisserne.
Det er American Apparel fra top til tå.
Vi lavede specialtøj for popstjerner på turné,
såsom Rihanna og Britney Spears.
Og milde skaber, Beyoncé plejede at komme sent om aftenen.
Vi lukkede butikken kun for hende.
Det var fantastisk.
Dit firma har stor succes. Vil du børsnotere det?
Så skal det være på de rette betingelser. Det skal være på mine præmisser.
Jeg vil ikke have dikteret, hvordan vores reklamekampagner skal være,
eller hvor vi skal stå politisk.
Hvis vi går på børsen, bliver aktien populær.
American Apparel kommer på børsen.
Med millioner af dollars fra et stort investeringsselskab
vil Charney fortsætte med at udvide.
Da American Apparel blev børsnoteret, udformede Dov en ret hyggelig bestyrelse.
Han sad i den. Der var fire andre.
To af dem var hans personlige venner.
Den ene var Robert Greene, forfatter til The 48 Laws of Power.
Dov var både administrerende direktør og bestyrelsesformand.
Der var ingen vicedirektør.
Der var ingen teknologidirektør.
Jeg får energi af at gå gennem fabrikken.
Den første finansdirektør, han hyrede,
kaldte han en taber i Wall Street Journal.
Og så undskyldte han. Finansdirektøren gik.
Dovs ledelsesstil var
at presse folk ud til kanten og sætte folk op mod hinanden.
Dov kunne ringe til en
og narre vedkommende til at sige noget om en, der lyttede med.
Så blev der måske sagt:
"Michelle gør det ikke så godt. Hun ødelagde det her."
Og så sagde Dov: "Michelle er med på linjen."
"Michelle, din idiot!"
Din store idiot!
Der var en stikkerkultur.
Man kom frem ved at bagtale andre mennesker.
Jeg bad hende sende mig de skide billeder. Jeg sagde det tre gange.
Der var nogen, der kæmpede om hans opmærksomhed
og gerne ville være hans favorit.
I sidste ende skabte det stort kaos, fordi folk ikke kunne sammen.
Virker dit internet?
Engang konfronterede jeg en bestyrer, som havde gjort et eller andet galt.
Hun begyndte at græde.
Da jeg gik derfra, havde jeg lyst til at kaste op.
Men jeg ville frem i verden,
og jeg følte, at Dov var den type, som jeg gerne ville være,
så jeg prøvede at efterligne hans stil.
Hvad ellers?
Dov kunne lede efter ting, man gjorde for at skade ham,
og så fyrede han impulsivt folk på grund af det.
Vi skal nok fokusere på at sikre...
Hvem fyrer vi, Kirk?
- Hvad? - Hvem fyrer vi?
Men han forsvarede det altid som en afgørende nøgle til succes.
Da American Apparel blev børsnoteret,
brugte Dov alle firmaets penge på at åbne mange flere butikker.
Halifax, Toronto.
London, New York, Woodbury.
Savannah, Miami.
Beijing.
Men så kom finanskrisen.
Godaften. Tegnene var tydelige, men nu er det officielt.
Vi er i en recession.
Mange store tøjkæder klarede sig dårligt,
men American Apparel blev ved med at udvide.
I 2008 kan jeg huske, at folk talte om recessionen,
og jeg var bare: "er der recession i 2008?"
I 2008 åbnede American Apparel fem butikker i én by
og gik ind i nye lande.
Recessionen fandtes ikke.
Du skal hyre flere sælgere.
Hvis lønningerne tynger, rejser jeg med dem.
Han brændte bare penge af.
Der er mange, der i tidligere recessioner havde det svært,
men de blev ved, og så tog det virkelig fart.
Der var ingen i firmaet, der fortalte Dov noget, han ikke ville høre.
Kom så herhen!
For der var mange unge mennesker,
der havde et look, han kunne lide, men ikke havde meget erfaring.
Det var fuldstændig unaturligt og skræmmende
at skulle sige nej til Dov.
En som Dov forstår ikke ordet nej.
Er det ikke billigere at outsource?
Egen arbejdskraft...
Se bare på immigrationsreformen,
hvor Dov gik i krig mod den amerikanske regering.
Vi slår hårdt ned på arbejdsgivere, som bruger illegale arbejdere.
I 2009 foretog Immigration and Customs Enforcement, kendt som ICE,
en kontrol hos American Apparel.
Her fandt de omkring 1500 arbejdere med falske dokumenter.
American Apparel måtte fyre dem alle.
ICE-razziaen var en stor økonomisk byrde,
for i en periode med stor vækst i virksomheden...
Stop jeres arbejde.
...blev han tvunget til at fyre...
Alle stopper arbejdet.
...og så genskabe arbejdsstyrken.
Vi skal have flere arbejdere...
...for at imødekomme efterspørgslen.
Dov led under det i lang tid.
Og holde virksomheden stabil.
Han følte, det var et bevidst forsøg på at skade hans firma.
Der var et stort økonomisk pres, og der blev taget mange dårlige beslutninger.
Men i stedet for selv at tage ansvar
bebrejdede han andre og ledte efter undskyldninger.
Edmonton, en fucking katastrofe! Det her er en fucking katastrofe!
Kom ud derfra og find en løsning.
Så mødte man ham på et forkert tidspunkt eller i det forkerte humør,
blev man offeret.
Jeg følte virkelig på det tidspunkt, at jeg var delvist ansvarlig for,
at firmaet kørte dårligt.
Jeg tror, det aktiverede hans rovdyrsinstinkt,
så han tænkte: "Han aner ikke, hvad han laver."
Så han angreb mig.
Du skal sige: "Undskyld, hr., fordi mit hold har kneppet dig i røven."
Det skylder du mig!
Jeg får dig til at arbejde de timer, du holdt fri!
Han råbte: "Hvis du ikke kan klare det, så bare gå."
Forhåbentlig vil du smutte eller adlyde.
Smut eller adlyd?
Vi leger en leg.
Bang! Kom så.
Smut eller adlyd.
Jeg husker, at der var en, der bare rejste sig og gik.
Jeg husker også reaktionerne.
Alle sagde: "Sikke en taber."
"Han er svag, hvis han ikke kan tåle det."
"Hvor ynkeligt, at han bare sagde op."
Du er ikke god nok! Forstået?
Du er ikke stærk nok!
Det er svært, når man elsker nogen, at man også ser dem krænke andre.
Han kunne gå fra at brøle løs
til at sige: "Skræmte jeg dig, skat?"
Så brugte han en lille, lys drengestemme.
Og det var forvirrende, fordi jeg stod i gæld til ham.
Jeg så ham som min eneste chance.
På det tidspunkt blødte firmaet penge.
Så et hyppigt samtaleemne på kontoret var:
"Hvornår synker skibet? Hvad bliver den udløsende faktor?"
American Apparel havde et internt, hemmeligt netværk.
Hele fabrikken talte sammen på AOL Messenger,
og vi chattede frem og tilbage.
En dag sad jeg ved min computer,
da nogen sendte mig et link og spurgte, om jeg havde set det her.
Vi er tilbage med kvinden, som sagsøger American Apparels direktør for sexchikane.
Hvad fanden?
Hvad for noget?
Jeg vil ikke holde det hemmeligt.
Især når jeg ved, at der kan være andre derude som mig.
Den 42-årige canadiske iværksætter
beskyldes for at bombardere hende med opkald og sms'er,
hvor han krævede at få tilsendt seksuelle billeder.
Beskyldningerne, der landede på mit bord,
gjorde mig virkelig rasende.
Jeg har to døtre, og det fik mig til at tænke på,
hvad de muligvis kunne komme til at opleve,
når de kom på arbejdsmarkedet.
I starten var det én kvinde, der ledte os hen til en anden.
Men da vi undersøgte sagen,
fandt vi andre kvinder, der sagde, de havde oplevet det samme.
Direktøren for det populære tøjmærke American Apparel
står overfor endnu en retssag om sexchikane.
Jeg sagde tydeligt, at han skulle stoppe. "Nej, rør mig ikke."
Charney siger, han bare er en uortodoks leder,
som har talt åbent om seksuelle forhold
med nogle medarbejdere.
Har du nogensinde seksuelt chikaneret en ansat?
Nej.
Et af de største problemer ved at føre sagen var,
at alle kvinderne havde underskrevet aftaler.
De troede, det var normen.
Men den sagde i bund og grund:
"Du må ikke sige noget dårligt om Dov Charney eller American Apparel.
og hvis du sagsøger om noget, skal det være en voldgiftssag.
Du giver afkald på en jury. Du er ikke med i retten."
Firmaet og Dov Charney siger, at du underskrev en fortrolighedsaftale.
Hun var 17 år, da hun skrev under.
Det vigtigste spørgsmål er,
hvorfor går firmaet så meget op i fortrolighed?
Jeg undrede mig over det dengang.
Noget af det føltes undergravende for kvinderettighederne.
Men på samme tid var Dov en faderfigur for mig.
Så jeg tænkte: "Vil de bare tjene nogle hurtige penge på ham?
Charney er aldrig blevet fundet skyldig i sexchikane af ansatte,
og han siger, han aldrig har indgået forlig i sagerne mod ham.
Der er noget, der ikke virker oprigtigt.
For det første er de falske.
For det andet bliver disse sagsøgere instrueret.
For det tredje er det for store beløb, de rejser krav om.
Jeg er klar til at tage en løgnedetektortest.
Jeg så personligt ikke noget, hvor jeg følte, at han tvang nogen.
Firmaet præsenterede os for nogle højtstående ansatte, alle kvinder,
som alle nyder at arbejde for Dov Charney.
Dov er spændende at arbejde for.
Dov er et genialt menneske.
Han er loyal. Jeg nyder at arbejde for ham.
Alle vidste jo godt, at der var sex på arbejdspladsen.
Jeg tror, det er for pengenes skyld.
Det endte med, at alle jokede om det.
Jeg er smuk, okay? Sex er smukt.
Tøser er smukke.
Og hvis mine ansatte ikke kan lide det, så sagsøg mig!
Jeg kan ikke huske, at jeg følte mig flov eller ked af det.
Alle vendte bare tilbage til arbejdet.
En bluse mere, et ur mere, hvad det nu var.
American Apparels direktør Dov Charney kæmper for at holde sig oven vande.
De har mistet 86 millioner dollars i omsætning
og har en sag om sexchikane på 250 millioner dollars.
Efter det begyndte tingene at føles anderledes.
Dov blev meget mere vred
og paranoid over, hvem der støttede ham, og hvem der ikke gjorde.
Hvor mange lavede du i New York?
Det skal du kunne udenad. Fjols!
Jeg gik fra at være gulddreng til at være syndebuk.
Han skældte mig konstant ud for ting, jeg ikke havde gjort.
Åndsamøbe! Lille dumme nar!
Der var intet sjovt i det, og det virkede ikke længere karismatisk.
Latterlige røvhuller!
Det var udelukkende råberi.
Du får også en røvfuld.
Du får en røvfuld!
Han flippede totalt ud.
Han slog huller i væggene.
Jeg har set ham smadre en af de der stålnet-skraldespande.
Han slog den mod gulvet, indtil den lignede en kvast sodavandsdåse.
Skam dig, lille nar!
Og så stod han med hovedet op i ens ansigt og slog sig selv.
Han slog sig selv og sagde:
"Jeg slår mig selv, fordi jeg ikke må slå dig."
Nærmest indtil han begyndte at bløde.
Det var helt vanvittigt og underligt.
Og så stod man tilbage og tænkte, at man ville blive myrdet af sin chef.
Det føltes ikke sikkert i hans hus længere.
Så jeg flyttede.
Alle jeg kendte, arbejdede for American Apparel.
Alt mit tøj var fra American Apparel. Firmaet ejede min telefon og computer.
Jeg var så indhyllet i det, at jeg ikke kunne se andet.
Jeg var helt inde i det.
Send ham et billede af udvalget, og så skal du give selvkritik.
Sig, hvad der mangler. En indrømmelse.
- Okay. - Okay? Han hedder Carson.
Du har ingen lommeregner-ure, så fuck dig.
Du fejlede, og du har svigtet mig.
Jeg havde hørt Dov citere The 48 Laws of Power i årevis.
Så jeg tog den med hjem for at læse den.
Før jeg mødte Dov, havde jeg hørt, at han var besat af den bog.
Så jeg følte, at det var tid til at læse den.
"Lær dem aldrig nok til, at de kan undvære dig."
Den elsker Dov sikkert.
"Brug ord, der er uklare, men fulde af løfter."
"Få nye disciple til at udføre ritualer. Få dem til at ofre sig for dig."
"Bliv centrum for begæret ved at give dem et formål."
"Udnyt folks behov for at tro, og skab en kult-agtig følgerskare."
Hvordan kan jeg sælge dem her?
De mangler klistermærket. Det koster tre cents.
"Hold andre passive af frygt."
"Skab en følelse af uforudsigelighed."
Det er vildt, for jeg følte frygt for ham.
Han udførte det helt perfekt.
Det er forbryderisk. Det er så manipulerende.
"Lær at gøre folk afhængige af dig."
Måske skulle jeg have læst bogen.
Det er en manual for kultledere.
Gør dem sultne, og så er det kun dig, der kan give dem den mad, de behøver.
Så har du kontrollen.
Bagklogskab er fedt.
Jeg har lyst til at græde nu. Det er skræmmende. Virkelig skræmmende.
Var jeg så let at manipulere?
Jeg kom fra en anden kult.
Det var det, jeg havde lært i min opvækst som mormon,
og nu svingede jeg bare til den anden side og gik ind i det samme.
Da jeg opdagede, at kejseren ikke havde tøj på,
og at de her redskaber blev brugt til at manipulere mig,
der fik jeg en slags åbenbaring.
"Hvad fanden har jeg gang i?"
På det tidspunkt var det hele noget lort, men jeg var bange for at sige op,
for han sagde hele tiden til mig, at han ville blackliste mig,
så jeg aldrig fik et job igen i branchen og i byen.
"Jeg kender alle. Jeg siger, du er elendig."
Men så kulminerede det hele,
og jeg ved ikke engang, hvad der fremkaldte det.
Han begyndte at sende sms'er om, at jeg ødelagde firmaet,
og det hele var min skyld, og jeg var for stille.
"Du gider ikke involvere dig, og det er foragteligt."
Han sendte en e-mail til firmaets advokat med kopi til salgsdirektøren og mig.
"Fra på mandag skal EJ's løn reduceres med 25 procent."
Det var dråben. Næste morgen sagde jeg op.
Jeg begyndte at sige min mening om ting, som jeg følte var urimelige.
Jeg fik 25 opkald fra Dov i weekenden, og han bad mig møde på kontoret.
Jeg blev også ringet op af nogle af de andre,
som sagde, at Dov ville tale med mig. Men jeg ville ikke tage den.
"Jeg tager den ikke før på mandag."
Så jeg fik mig selv fyret.
For hvis jeg sagde op, skulle han ikke betale mig noget.
Der var en dag, hvor jeg slet ikke havde spist,
og jeg sagde til Dov, at jeg havde brug for en pause.
"Hent en pizza, og kom tilbage om fem minutter."
Jeg sagde: "Dov, jeg skal spise et rigtigt måltid med grøntsager.
Jeg skal bruge lidt tid."
Og Dov blev fuldstændig rasende.
Mens han råbte ad mig, kunne jeg se en Dov-pige...
...der kom med en nystegt bøf og stillede den foran ham.
"Det er kraftedeme løgn."
Og så gik jeg helt amok.
Dagen efter sagde hans advokat, at min tid i firmaet var slut.
Jeg kiggede på firmaet.
Markedsværdien er under 120 millioner dollars.
Han har kørt firmaet helt ned under gulvbrædderne.
Sagen er, at bestyrelsen har ansvaret for at få klarlagt det her.
Efter jeg var blevet fyret af Dov,
blev jeg ringet op af en uafhængig revisor for bestyrelsen,
og det begyndte at stå klart, at de ville fjerne Dov,
og de søgte informationer, der understøttede det.
Hvis nogen skrev en bog om at snyde folk for enhver pris for at nå sine mål,
og du sætter den mand i bestyrelsen, så bider det dig selvfølgelig i røven.
Efterforskerne fandt en server,
som Charney havde brugt på firmaets ejendom,
der indeholdt e-mails, sms'er og eksplicitte sexvideoer.
En masse information, der kunne skade ham.
Det er kun påstande.
Men der har været en video,
hvor han render nøgen rundt i et rum, hans lejlighed eller et hotelværelse,
mens to af hans kvindelige ansatte også var der.
Jeg danser.
Han gik over alle mulige etiske, og muligvis også juridiske, grænser.
Nu har vi beviser for, at han havde upassende sms-samtaler med sine ansatte.
"Din røv på det billede er det perfekte mål for min sperm."
"Skal jeg tømme min pik nu, som et beskidt svin?"
Det er fuldstændig uacceptabelt!
Så firmaet skulle grundlæggende forandres.
American Apparels kontroversielle direktør og grundlægger er væk.
American Apparel har opsagt Dov Charney.
Firmaets bestyrelse har fyret ham.
Fuck ham. Han fortjener at blive fyret.
Han mener nok, at fyringen er dårlig for firmaet,
men vi mener, det er det rigtige.
Jeg klippede artiklen ud og tapede den ind i min dagbog
for det var et fantastisk øjeblik, og det ville jeg huske.
AMERICAN APPAREL SMIDER GRUNDLÆGGEREN UD
Da han blev fyret, følte jeg mig lettet.
Men jeg følte også, at jeg havde mistet min familie.
Det var svært at acceptere.
Ja, der var misbrug. Men der var også sjove perioder.
Og derfor er det komplekst.
Jeg tror, at Dov Charney blev fyret, fordi bestyrelsen kunne se,
at disse beskyldninger kom igen og igen,
og det ville de blive stillet til ansvar for.
De kvinder, der stod frem, var ekstremt modige.
Men desværre havde de skrevet under på voldgiftsaftaler,
så de blev ikke hørt.
Så vi måtte gøre noget. Det kunne ikke bare fortsætte.
Min klient er her for at tale om, hvad der reelt skete med hende.
Så vi tog ind til Kongressen for at få loven ændret,
så arbejdsgiverne ikke længere kan kræve af deres ansatte,
at de opgiver deres juridiske rettigheder.
Hele min tid i firmaet var forfærdelig.
Man blev fuldstændig umenneskeliggjort som ansat i det firma.
Det har krævet næsten otte års udredning
at løsne op i og reflektere over alt det, som den mand tog fra mig.
Det værste ved det hele er, at han tog min stemme.
Jeg vil gerne fortælle jer min historie om det, der skete med mig i det firma,
men det kan jeg ikke.
Jeg vidste, at han var i stand til at råbe og skrige,
og nogle gange blev han også fysisk over for mig,
så jeg begyndte at føle, at måske var han i stand til
nogle af de ting, som han blev anklaget for.
Dove Charney afviste alle anklagerne mod ham.
På grund af fortrolighedsaftalerne
blev samtlige anklager afvist og sendt til en fortrolig voldgift.
Men under disse sager kom nogle af kvindernes anklager ud i offentligheden.
Det følgende er deres beretninger fremført af skuespillere.
Jeg var 18, da jeg begyndte at arbejde for American Apparel.
Dov inviterede mig til LA til en uges salgstræning,
som fandt sted i hans hjem.
Han lod mig ikke tage hjem for at hente en kuffert.
Han gjorde det klart, at jeg skulle bo i hans hus.
Dov inviterede mig hjem til ham,
og da jeg kom derhen, var han kun iført undertøj.
Dov tilbød mig at være model for American Apparel.
Da jeg kom, havde han kun et håndklæde på.
Jeg var alene med Dov i hans soveværelse.
Han spurgte mig, om jeg var ekshibitionist eller voyeur.
Han slæbte mig ind og tvang mig til at give ham oralsex.
Og så krævede han, at jeg gav ham oralsex.
Han prøvede at tage billeder, og så overfaldt han mig
og tvang mig til seksuelle handlinger.
Jeg skulle blotte mine bryster.
Da jeg sagde nej, blev han mere aggressiv og voldelig.
Han fik mig ind på soveværelset, lagde sig ovenpå mig,
og jeg blev næsten kvalt,
da han tvang mig til at udføre endnu en seksuel handling.
- Han var gammel nok til at være min far. - Han lod mig ikke gå.
Han forsøgte at have analsex med mig.
Jeg var 18.
DOV CHARNEY HAR ALDRIG SVARET PÅ ANKLAGERNE I EN OFFENTLIG RETSSAL
Dov er sluppet afsted med meget, og det vil han sikkert fortsat gøre.
Mennesker er som forskellige dyr, og hans type er et rovdyr.
En haj eller en klapperslange.
Og selvom man bliver vred på en klapperslange eller en haj,
ændrer de sig aldrig.
De vil altid bide.
Og det er utroligt frustrerende, for det er noget,
vi af en eller anden grund har ladet de typer fortsætte med.
Ni måneder efter fyringen af Dov Charney gik American Apparel konkurs.
Charney startede derefter Los Angeles Apparel,
før han blev ansat som direktør for et andet stort tøjmærke.
Hvis American Apparel var en forlængelse af dig,
hvilken version af dig får vi så...
Den samme! Jeg fortryder ikke en skid.
Tekster af: Jesper Østergård Samson