Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Nem dolgoztam. Körülbelül este tíz-tizenegy lehetett.
Megszólalt a telefonom, és a főnököm volt, a cég nagyfőnöke.
Felvettem a telefont,
és ő csak annyit mondott: „Gyűlöllek.”
Azt mondta: „Gyűlöllek! Kurvára gyűlöllek!”
És azzal lecsapta.
És ennyi volt.
Felhívott az éjszaka közepén, hogy megmondja, hogy gyűlöl.
SEGÍTSÉG
Ilyen volt egy átlagos nap az American Apparelnél.
Új ruházati márka jelent meg Amerika városaiban.
- American Apparel. - American Apparel.
Az egyik leggyorsabban növekvő, legmenőbb divatmárka az országban.
Menő volt, mert nagyon más volt, és tetszett ez a másság.
Az American Apparelnek 11 országban vannak üzletei,
és az árbevétele 300 millió dollár.
Hűha! Ebben részt akarok venni.
Kultikus divatmárka volt.
Mi újság?
És Dov volt a vezetője.
Utáltam!
Fantasztikus energia volt körülötte.
A pólóinkat jó viselni, jól néznek ki, és nem készülnek rabszolgamunkával.
Told lejjebb! Nagyon cuki.
Sok reklámjuk lényegében szoftpornó volt.
A divatban van szexualitás, ez elkerülhetetlen.
A cég lett az életem.
Saját asszisztensem volt, a CEO közvetlenül hívott, üzeneteket írt.
Úgy éreztem, én vagyok a divatipar királya.
Minden pillanatát imádtam.
Amíg már nem.
Dov kiszámíthatatlan volt.
Kibaszott idióta!
Feszegette az emberek határait.
Nem vagy elég jó! Nem vagy elég erős!
Aztán jött a recesszió.
Van egy cég, amelyiknek nem megy jól, és ez American Apparel.
Ez egy kibaszott katasztrófa. Oldd meg!
Szép lassan egyre őrültebb lett minden.
Van egy felvétel, amin konkrétan meztelenül rohangál egy szobában,
pedig ott van két női munkatársa is.
Viccelsz, baszki?
Totálisan és abszolút mértékben dehumanizáló volt ennél a cégnél dolgozni.
Ez kurva szar.
Gyerünk! Munkát abbahagyni!
Az American Apparel parádés bukást produkált.
Valaki teljesen a földbe állította ezt a céget.
Valószínűleg halálom napjáig terápiára kell járnom.
El kell tűnnöm innen. Ez őrület!
AZ AMERICAN APPAREL TÜNDÖKLÉSE ÉS BUKÁSA
Máris beküldötök, és még arra sem volt időm,
hogy bevegyem az Ozempicet.
A 2000-es évek közepe volt.
Mindenki Ugg csizmában járt.
A Facebook új volt és menő,
és az egész világ kiakadt Janet Jackson ruhabalesetétől.
Egy nap épp hazafelé mentem tömegközlekedéssel,
és vettem egy magazint az útra.
A hátulján megláttam egy ruhamárka reklámját.
Azt írta: „Már nyitva van.” A képen egy széttárt lábú lány volt.
Gondoltam: „Ez igen, ez már divat.”
A cég neve American Apparel volt.
És épp nyílt interjúnapot tartottak, munkatársakat kerestek, így elmentem.
Mindig is rajongtam a divatért.
Egyszerűen a részem volt.
De felnőttként tanulási nehézségeim voltak.
Rengeteg állásra jelentkeztem, de sose vettek fel.
Így végül telefonos szexet vállaltam, pénzért.
Szia, gyönyörűm! Én vagyok az...
Tilly McEloise! Hogy vagy?
FELVÉTEL
Úgy mentem el az interjúra, hogy biztos most sem vesznek fel.
„Az a sorsom, hogy életem végéig telefonszexet szolgáltassak.”
De azért bementem,
és ott ült egy lány az öltözőben,
és átadtam az önéletrajzomat, ami lényegében egy üres papír volt.
Ő meg egy laza mozdulattal félredobta,
végigmért, és azt mondta: „Mit szeretnél csinálni itt?”
És én az válaszoltam: „Hát, az értékesítés érdekelne.”
A lány rávágta: „Remek! Területi kereskedelmi menedzser leszel.
Tudsz azonnal kezdeni?”
Én meg gondoltam magamban: „Király!”
Ő JONNY
„Csináljuk!”
Egy American Apparel nevű új ruhamárka bukkant fel számos amerikai városban.
Hirtelen mindenhol ott voltak az üzletei.
A környékemen megnyílt egy American Apparel bolt.
Elmentem interjúra, beadtam a CV-met, de jobban érdekelte őket a „vájbom”.
Ő CARSON
És hát megfeleltem. Azt hiszem, a testalkatom miatt.
Magas és sovány vagyok,
és ez passzolt ahhoz, ami a reklámokban volt.
Orrpiercingem volt, pixie frizurám és hatalmas szemüvegem.
Ő EJ
Amolyan hipszteres-biciklifutáros szerelésre törekedtem.
És őket a stílusom érdekelte, nem pedig a tapasztalatom.
Tetszett nekik, ahogy kinéztem.
Kimondottan különcöket és kockákat vettek fel.
Igazi csodabogarak klubja volt.
Az egyik szlogenjük például az volt:
„Ha valakit lopni látsz, szólj neki, hogy felvétel van!”
Nekem túl drága volt az American Apparel.
Így egy barátommal elmentünk lopni a boltjukból.
Talán épp azt az inget vettem fel az interjúra, amit tőlük loptam.
A menedzser kijött, megnézte a ruhámat, lefotózott,
majd azt mondta: „Hétfőn kezdhetsz.”
Ő MICHELLE
Kiválasztottnak éreztem magam. „Biztos menő vagyok.
Biztos megtestesítem az American Apparel lényegét.”
Az American Apparel azért olyan sikeres jelenleg,
mert egy új, letisztult ruhatárat kínál.
Besétálni az American Apparelbe nagyon más volt.
Nem olyan volt, mint a Gap vagy a J.Crew.
Szexi volt, és nagyon menő.
Alapdolgokat árulunk.
A vevők a ruháinkból egy saját stílust alakíthatnak ki.
Az volt az American Apparel egyik vonzereje,
hogy a többi márka antitézise volt.
Akkoriban jött be az,
hogy híres emberek gyerekei maguk is hírességek lettek.
Paris Hilton realityje népszerű volt.
És mindenen hatalmas logók díszelegtek.
Az American Apparel egyszerű volt.
Csak egyszínű alapdarabok, logó nélkül, minden elképzelhető színben.
Úgy voltál vele, mint a bogár a fénnyel: nem tudtál ellenállni neki.
Épp most alakítottuk át a boltomat. Most már nagyon nagy lett.
Amikor munkába álltam,
eleinte csak próbababákat öltöztettem, rendezgettem a boltot.
Nézzétek, milyen csodás színek!
És hallottam, hogy suttognak mögöttem:
„Úristen, ez gyönyörű! Küldök róla egy képet Dovnak.”
Gondoltam magamban: „Ki az a Dov?”
- Készen állsz? - Igen.
Én azt hiszem, sosem érkezünk meg.
Úgy vagyunk nevelve, hogy legközelebb még többet akarjunk nyújtani, nem?
A dolgok fejlődnek, változnak.
A ruhaipart újra ki kell találni.
Az American Apparelt ösztönös és impulzív módon vezetem.
Próbálok minden korlátot lebontani.
Mi újság?
Ő DOV
Dov Charney egy extravagáns, kanadai születésű divatipari vállalkozó.
Charney azt állítja, belülről számol le a ruhaipar szégyenfoltjával,
azaz a munkások kizsákmányolásával.
Ez a prezentáció.
Pólók, amik jól néznek ki,
amiket jó viselni, és amik nem kizsákmányolással készülnek.
Tehát a ruhák Amerikában készültek, etikus módon, és nekem ez nagyon bejött.
Több volt, mint menő.
Valahogy értelme volt.
Feszült vagy. Lazíts! Nyugi, Kaliforniában vagyunk!
Dov Charney a legnagyobb ruhagyáros, aki még ma is Amerikában gyártja a pólóit.
A munkásainak jóval a minimálbér feletti bért fizet.
Alulértékeltük ezt a munkát az elmúlt 30 évben.
Átkozottul nehéz meló.
Minden termékük Amerikában készült.
Ezt csak ők csinálták.
És voltak kritikus hangok, hogy az egész kudarcra van ítélve,
mert a modell nem fenntartható, és túl drága.
De Dov nagyon eltökélt volt.
Igyekszünk mindent mi magunk csinálni.
Ma Kínával kell versenyeznem, és azt mondom: „Játsszunk, készen állok.”
Ezt csinálom.
Dov pártolta a bevándorlást, nem értette: „Miért vannak határok?”
Hiszek a szabad bevándorlásban.
Szerintem az embereknek joguk van ott élni, ahol akarnak.
És ez a szellemiség sokat jelentett nekem.
Örültem, hogy annyi jó dolog van ebben a cégben.
Mi a siker kulcsa?
A szenvedély.
- Ennyi? - Ennyi.
Amikor kiderült, hogy Dov meglátogatja a boltunkat, iszonyú izgatott lettem.
Valaki szólt, hogy készüljünk, jön Dov.
És mindenki teljesen beindult.
Hallottad őt, érezted a jelenlétét, még mielőtt megláttad.
Nem kell parázni, de megtehetnénk.
A hétfő esték fontosak, mert rengeteg szállítmány érkezik.
Lekapjuk például a farmerdzsekiket,
és máris mehetnek a boltba.
Amikor belépett, az jutott eszembe: „Olyan szexi!”
- Mi a neved? - Kayla.
Kayla, oké. Szia!
Komoly lelkesítő beszédet tartott nekünk:
„Meghódítjuk az egész világot. Velem tartotok?”
Igazi show volt, én meg imádom a show-t.
- Mondták már, hogy hiperaktív vagy? - Igen, mindennap megkapom.
Túl sok energiával születtem.
AMERIKÁBAN KÉSZÜLT AZ AMERICAN APPAREL TITKA
Dov az American Apparelt élte, lélegezte be, vele kelt, vele feküdt.
Szinte sosem aludt.
Még azért sem tartott szünetet, hogy egyen.
Mindenkinek odaadta a számát: „Hívj bármikor! Hívj éjjel-nappal.”
És ugyanezt várta el az alkalmazottaktól is.
Tudod, miért nem veszi fel? Hajnali négy óra van.
Nem, nem azért. Sokszor nem veszi fel délben sem.
Kezdtem sokáig dolgozni és keveset pihenni.
Ha heti 40 órát dolgoztál, akkor biztos beteg voltál,
és kihagytál pár napot. Senki sem dolgozott ilyen keveset.
Előfordult, hogy két hét alatt, a heti 80 munkaórámon felül
több mint 120 órát túlóráztam.
Volt egy 36 órás műszakom is.
A bérszámfejtők el sem hitték, a kamerákon ellenőrizték az óráimat.
Amikor ennyi időt töltesz a kollégáiddal,
kialakul köztetek egy sokkal mélyebb szintű kötődés.
És kiderült, hogy nem csak én járok terápiára.
Mindannyian sebezhetőek vagyunk,
vannak az anyukámhoz hasonló anyukák, akik mentális betegségben szenvednek.
És ezt jó volt tudni.
Az American Apparel előtt komoly drogfüggő voltam,
és az ottani munka értelmet adott,
mert része lehettem valaminek.
Mormon családból származom, és mormon neveltetést kaptam.
Tehát ez a hátterem.
De ahogy felnőttem, elkezdtem megkérdőjelezni az egyházat,
és ez sok embernek nem tetszett azon a környéken.
Így 17 éves koromban elszöktem otthonról,
mert keresni akartam valamit, ami más.
És ez a valami más az American Apparel lett.
Az American Apparel reklámjai
felrúgták a korszak összes kulturális szabályát.
Az American Apparel legújabb kampányát széles körben elítélték.
És amúgy nem ez az American Apparel első vitatott reklámja.
Sok reklámjuk lényegében szoftpornó volt.
A divatban van szexualitás, ez elkerülhetetlen.
Akkor most kezdjünk rettegni a szextől?
Ennek nincs értelme.
Dov a modellekre gyakran a boltjaiban talált rá.
Ezek a lányok szerinte „vonzóak és vidámak” voltak,
és elment velük a forgatásra is.
Charney mindig keres olyan lányokat, mint Natasha.
Állítólag az utcán látta meg,
és kiugrott a limóból, hogy munkát ajánljon neki.
- Igaz ez? - Teljesen igaz.
Nem ijedtél meg, hogy ki ez a fura alak?
De, sokkot kaptam, hogy ki ez a fickó.
Gyanakodott, de belement a fotózásba, és most az American Apparelnek dolgozik.
A modelljeik nem viseltek sminket,
nem pózoltak gyakorlottan, mint a profik.
Lemegyünk eddig. Jól néz ki azzal a kis striával.
Érted, mit mondok?
Azt érezted, hogy a modell nem hagyományos szépség,
nem olyan vékony, nincs póthaja,
nincs rajta smink, így akár te is lehetnél.
Azt is szerettem, hogy mindenkinek kiírták a nevét.
És írtak egy pár soros életrajzot.
Igen, a fotók egy része túl sokat sejtetett,
de az ötlet maga zseniális volt.
- Ez a modell itt dolgozik? - Igen, odalent.
Az volt az érdekes Charney-ben és az American Apparelben,
hogy volt egy normasértő oldala meg egy idealista oldala.
ÚJSÁGÍRÓ
Mert a szex idealizmus nélkül simán gusztustalan lenne,
az idealizmus szex nélkül pedig unalmas.
Dov mindkét nézetet vallotta, mindkettőt megvalósította gyakorlatban,
és a cég nagyon gyorsan növekedett.
Most ne ebédelj senkivel!
Korábban jössz be, később mész el. Nem szórakozunk.
Egy állandó versenyhelyzet volt.
Úgy érezted, ki kell emelkedned a többiek közül,
hogy Dov nehogy megkérjen valaki mást, hogy végezze el a munkádat.
Milliószor megkérdeztem. Azt hiszem, bejön.
Dov nagyon szókimondó volt. Ami eszébe jutott, azt kimondta.
Például: „Tévedsz.”
Tévedsz. Nincs semmi.
És ez tetszett nekem,
mert az ellentéte volt annak, amiből jöttem.
Vidd azt a szart a boltból!
És egyetértettem az elvekkel.
Gondoltam, attól leszek sikeres felnőtt,
ha mindenkinek leordítom a fejét.
Legalul kezdtem, és hat hónap alatt menedzser lettem.
Egy elég nagy üzletben.
De továbbra is úgy éreztem, hogy bizonyítanom kell.
Hogy van még valami a cégben, aminek jó lenne része lenni.
Az American Apparel márka alapja egy forradalmi koncepció:
az etikus munkán alapuló vertikális integráció.
Minden termékünket itt gyártják és dobják piacra,
a cég 75 000 négyzetméteres telephelyén, Los Angeles belvárosában,
ami egyben az Egyesült Államok legnagyobb ruhagyára is.
Minden ott történt.
A marketing, a dizájn, a ruhadarabok varrása.
Az egyetem után úgy gondolkoztam:
„Ha a posztgraduális képzés célja az, hogy jobb munkát kaphassak,
mi lenne, ha ezt átugornám, és egyből jelentkeznék a gyárba?”
Szóval írtam a HR-nek, és felvettek.
Nagyon nagy dolog volt nekem, hogy felvettek a gyárba.
Közel volt az akcióhoz, és ezt iszonyúan élveztem.
Teljesen beleéltem magam, hogy most már ez vagyok én.
Nézzétek, itt van egy csomó ember, akik teljes gőzzel ruhákat varrnak.
Hola!
Ha már bejutottál a gyárba,
volt egy beavatás,
hogy tudd, hogy immár biztosan Dov belső köréhez tartozol.
Kaptál egy kezdőcsomagot.
És ebben volt egy Leica fényképezőgép, egy új BlackBerry telefon,
A hatalom 48 törvényének egy példánya, ami egy könyv a siker stratégiáiról,
és egy Hitachi Magic Wand vibrátor.
Szóval megtartottam a BlackBerryt,
a fényképezőgépet, na meg természetesen a vibrátort,
és kidobtam A hatalom 48 törvényét.
Csak a szex, a drogok és a pólók érdekeltek.
Az üzletek is, a gyár is, mindenhol minden csöpögött a szextől.
Mindenki lefeküdt mindenkivel,
és sokszor láttál alkalmazottakat szexelni a lépcsőházban.
Fiatalok voltunk, szexéhesek,
és a cégnél határozottan zöld utat adtak az alkalmi szexnek.
Hisz ez is a forradalom része volt.
Bár kiskereskedelmi profitja csökkent,
nőttek az eladások az American Apparelnél.
Gyorsan haladtam felfelé a ranglétrán, és sok felelősségem volt.
Halló?
Huszonöt évesen két mobilom volt,
és a vezérigazgató közvetlenül hívott, üzeneteket írt.
Úgy éreztem, nagyon felnőtt dolgot csinálok.
Ez itt a PR-irodánk.
Végül főnök lettem, hozzám tartozott a divatmédia és a termékelhelyezés.
Amerika leggyorsabban növekvő divatmárkájának örömei.
Elköltöztem a szüleimtől, dolgoztam és előléptettek.
Szóval nagyon büszke voltam: „Nézz rám, apa! Nincs szükségem rátok.”
Huszonegy évesen egy csomó üzlet menedzsere voltam,
egy csomó alkalmazott főnöke, hatalmam volt.
És ez milyen érzés volt?
Úgy éreztem, én vagyok a divatipar királya.
Akár a gyárban dolgoztunk, akár a boltokban,
valahányszor bónuszt vagy előléptetést kaptunk,
vagy a fizetésünk változott valamiért,
alá kellett írnunk egy titoktartási megállapodást,
hogy a cégtől több pénzt kaptunk,
következésképpen nem perelhetjük be Dovot,
és semmilyen negatívumot nem állíthatunk a cégről.
Talán naiv voltam,
de azt gondoltam: „Biztos nem lesz gond, aláírom.”
Minden héten volt a cégnél egy globális konferenciahívás.
Ezen minden boltnak részt kellett vennie, függetlenül attól, hogy hol van.
Néha nem tudtál kapcsolódni, mert túl sok résztvevő volt.
Nem értettem, ez hogy lehetséges.
De több száz ember volt a vonalban.
Épp most takarítjuk fel a sok szart.
Rendbe kell tenni ezeket az üzleteket, jó?
Ha a boltod nem teljesített jól,
ezek a konferenciák elég félelmetesek tudtak lenni,
mert fennállt a veszélye, hogy Dov neked esik.
Üdv a kibaszott való világban!
Vártam a hívását, de rettegtem is tőle.
Igen, egy nagy szerencsétlen vagy.
Egyszerre volt szórakoztató és ijesztő.
Volt például a Hét Bolondja cím.
Mindig kiszúrt valakit: „Te vagy a hét bolondja.”
„Michelle, te vagy a hét bolondja!
Ne basztass, te hét bolondja!”
Nagyon durva volt.
Iszonyú megalázó volt, amikor több száz ember hallotta,
hogy te vagy a Hét Bolondja egy több millió dolláros cégnél.
Kínos volt, mert tudtam, hogy nem szabad nevetnem,
amikor épp lehord valakit, akit tisztelek és kedvelek.
De a következő percben mondott valami hihetetlenül vicceset,
szóval nagyon fura volt, komplikált és zavarba ejtő,
mert nem tudtam, hogy utálom őt, vagy bírom a humorát.
Bár akkor még mindig a boltban dolgoztam,
alig 9 dolláros órabérért,
tényleg úgy éreztem, hogy ha van egy ötleted,
az American Apparelnél bármire viheted.
Így bemutattam egy marketing ötletet,
és a következő percben úton voltam L. A.-be.
Egész nap utaztam, éjjel 11-kor értem a gyárba,
és hallottam, ahogy Dov szenvedélyesen tárgyal valakivel.
Gondoltam: „Miért van még mindig a gyárban?”
Mondtam, hogy egész nap utaztam, és szállás kéne.
Ő rám nézett, és azt mondta: „Nálam ellakhatsz.”
Nézzék ezt a palotát! Ez egy történelmi épület, a Garbutt Ház,
a Silver Lake-i víztározóra néz, és jelenleg Dov Charney tulajdona.
Egy kis lakónegyedben volt, egy kis domb tetején.
Belül az egész házat krémszínű márvány borította.
Gyönyörű volt.
Jonny Makeup is ott lakott.
A haverok nem értették: „Miért laksz a főnöködnél?”
De én visszavágtam: „Miért ne?
Te nem laknál a főnöködnél,
ha így egy hatalmas, csodaszép házban élhetnél?”
Minden ajtó nyitva volt mindig, és mindenhol lányok voltak.
Reggelit készítettek, a kutyáját sétáltatták...
Amolyan... Nem akarom azt mondani, hogy Playboy-kastély volt.
Amolyan Playboy-kastély volt, csak hipsztereknek.
Nem igazán lehetett tudni,
hogy milyen kapcsolat volt egyes lányok és Dov között,
mert ha az ajtaja csukva volt, tilos volt bemennem.
Nyílt titok volt, hogy Dov lefekszik az alkalmazottakkal.
Fiatal vagyok, és szingli.
Ha belezúgsz valakibe, azt kell mondanod neki: „Örülök neked.
Te vagy az életem nője, szerintem különleges vagy,
de bocs, nem lehet.
Mert nekem dolgozol, ezért nem lenne helyénvaló.”
A szív mindig a saját útját követi.
De elköltöztem Dovtól, amikor a gyárban figyelmeztettek:
„Ha továbbra is nála maradsz,
te is „Dov-lány” leszel.
A Dov-lányok.
Ezek olyan lányok, akiknek...
nem volt konkrét munkakörük.
Talán Dov barátnői voltak.
Talán csak utazgattak vele, de azt csinálták, amit Dov kért tőlük.
És a külsejük miatt kapták meg az állásukat.
Féltél, ha a Dov-lányok a közelben voltak.
Olyanok voltak, mint egy bérgyilkoskommandó.
Néha az asztalomnál megjelent egy lány,
necc felsőben, ami alatt nem volt semmi,
és megmondta, hogy mit kell tennem.
És ha megkérdeztem, bocs, de ki vagy te,
az volt a válasz, hogy „Dov üzeni.”
Fontosak, hogy nők vegyenek körül, és könnyű beléjük szeretni.
Szóval mit tehet az ember?
Értesz engem?
- Igaz, Carla? - Igen!
- Akkor jó. - Te így működsz.
Los Angelestől Tokióig, mindössze három év alatt
a világ 11 országában nyitott üzleteket az American Apparel,
mintegy 300 millió dolláros árbevételt érve el tavaly.
Mindenhol ott voltak az óriásplakátjai.
A buszok hátulján, a padokon, és nem menekülhettél előlük.
Kendra, drágám!
És ott volt az egész dolog a hírességekkel.
Ez tetőtől talpig American Apparel.
Egyedi ruhákat terveztünk turnéra készülő popsztároknak,
mint Rihanna, Britney Spears.
És istenem, Beyoncé késő este szokott bejönni.
Olyankor bezártuk neki a boltot.
Csodálatos volt.
A cége nagyon sikeres. Nem akarja tőzsdére vinni?
Csak akkor, ha a körülmények megfelelőek.
A saját feltételeim szerint.
Nem akarom, hogy megmondják, mit tegyek, milyen legyen a reklámkampányunk,
vagy melyik politikai oldalon álljunk.
De ha megtesszük, vinni fogják, mint a cukrot.
Tőzsdére megy az American Apparel.
Egy nagy befektetési cég több millió dolláros tőkeinfúziójával
Charney tovább kíván terjeszkedni.
Amikor a cég tőzsdére ment,
Dov létrehozott egy igen intim igazgatótanácsot.
Rajta kívül még négy tagja volt.
Ezek közülük ketten közeli barátai voltak.
Az egyikük Robert Greene volt, A hatalom 48 törvényének szerzője.
Dov volt a vezérigazgató és az elnök.
Nem volt operatív vezérigazgató,
nem volt technológiai igazgató.
Mindig feltöltődök, amikor végigsétálok a gyáron.
Igazából a legelső pénzügyi igazgatóját
Dov lúzernek nevezte a Wall Street Journalban,
aztán bocsánatot kért. A fickó felmondott.
Dov vezetési stílusa lényegében abból állt,
hogy tesztelte az emberei tűrőképességét, és egymás ellen hangolta őket.
Dov néha felhívott,
és rávett, hogy rosszat mondj valamelyik kollégádról.
Valami ilyesmit:
„Michelle nem dolgozik jól. Ezt is elrontotta.”
Mire Dov azt mondta: „Máris adom Michelle-t.
Michelle, idióta vagy!”
Kibaszott idióta!
Igazi besúgókörnyezet volt.
Hasznot húztál abból, hogy beköptél másokat.
Megmondtam, hogy küldje el a képeket. Háromszor is emlékeztettem.
Úgy tűnt, sokan versengenek a figyelméért,
sokan akartak a kedvencei lenni.
És ez végül elég nagy káoszhoz vezetett, mert az emberek nem jöttek ki egymással.
Működik az interneted?
Egyszer kérdőre vontam egy menedzsert,
mert valamit rosszul végzett el.
És a lány sírva fakadt.
Emlékszem, úgy mentem el onnan, hogy felfordult a gyomrom.
De tudtam, mit akarok,
és úgy éreztem, Dov testesíti meg a sikeres vezetőt,
aki én is lenni akarok,
ezért próbáltam utánozni a stílusát.
Oké, mi van még?
Dov keresett valami ürügyet, hogy azt mondhassa, átcseszted,
és minden teketória nélkül kirúgott miatta.
Mindenképpen koncentrálni fogunk, hogy...
Kit rúgunk ki, Kirk?
- Mi? - Kit rúgunk ki?
De mindig azzal védekezett, hogy ez a siker kulcsa.
Amikor az American Apparel tőzsdére ment,
Dov a cég összes pénzét újabb boltok megnyitásába fektette.
Halifax. Toronto.
- London. - New York. Woodbury.
Savannah. Miami.
Peking.
De aztán beütött a recesszió.
Jó estét! Rengeteg jele volt, de most már hivatalos a hír:
recesszióban vagyunk.
Sok jól ismert ruházati márka küszködött,
de az American Apparel folytatta a terjeszkedést.
Amikor 2008-ban mondták, hogy recesszió van,
én nem értettem: „2008-ban recesszió van?”
2008-ban az American Apparel öt új boltot nyitott,
és épp egy új országba készült.
Nem volt recesszió.
Még több kereskedőt kell felvenned.
Ha ez túl sok bérköltséget jelent, velük utazom.
Dov két kézzel szórta a pénzt.
Hány fickót ismersz, akik küszködtek a korábbi recessziók alatt,
de kitartottak, és a végén óriásit kaszáltak?
A cégen belül senki nem mondott Dovnak olyat, amit ő nem akart hallani.
Gyere már ide!
És ez azért volt, mert fiatalok vették körül,
akiknek a megjelenése tetszett neki, de nem volt sok tapasztalatuk.
A legtermészetellenesebb és legijesztőbb dolog volt
megpróbálni azt mondani Dovnak, hogy „nem”.
Egy olyan ember, mint Dov, nem érti a „nem” szót.
Nem lenne olcsóbb, ha kiszervezné?
A helybéli munka...
Elég, ha a bevándorlási reformot vesszük,
amikor Dov konkrétan háborúzni kezdett a kormánnyal.
Lecsapunk a munkaadókra, akik illegális munkásokat alkalmaznak.
2009-ben, az ICE, vagyis a Bevándorlási és Vámügyi Hivatal
ellenőrizte az American Apparelt,
és 1500 munkást találtak, akik hamis iratokkal dolgoztak.
És az American Apparelnek el kellett bocsátania őket.
Az ICE akciója óriási anyagi terhet jelentett,
mert egy ilyen lendületes növekedési periódus közepén...
Hagyjátok abba a munkát!
...el kellett küldenie a munkásait...
Hagyjátok abba a munkát!
...és újakat kellett toboroznia.
Több dolgozót kell szerződtetnünk...
hogy eleget tegyünk a keresletnek.
Dov sokáig húzódzkodott a dologtól.
És a cég biztonsága érdekében.
Úgy értelmezte az egészet,
hogy szándékosan ki akarják csinálni a cégét.
Nagyon nehéz anyagi helyzetben voltunk,
és rengeteg rossz döntés született.
De Dov a felelősségvállalás helyett
az embereket vagy a külső tényezőket hibáztatta.
Edmonton egy kibaszott katasztrófa. Ez is egy kibaszott katasztrófa, oké?
Mássz ki, és oldd meg!
Szóval, ha rosszkor vagy rossz hangulatban kaptad el,
te lettél a célpont.
Ekkoriban tényleg úgy éreztem, hogy én magam is felelős vagyok,
legalábbis részben, hogy nem megy jól a cég.
Ez pedig kiváltott Dovból egyfajta ragadozói reakciót,
mert azt gondolta, nem értek a munkámhoz, és szekálni kezdett.
Mondd ki: „Sajnálom, uram,
hogy a csapatom seggbe kúrta magát.”
Tartozol nekem!
Be fogod pótolni, amit elmulasztottál!
És azt ordította: „Ha nem bírod, húzz el, baszd meg!”
Remélem estig vagy kilépsz, vagy engedelmeskedsz.
Oké? Kilépni vagy engedelmeskedni. Játsszuk ezt a játékot!
Bumm! Gyerünk! Kilépni vagy engedelmeskedni.
Emlékszem, hogy ez a fickó végül felállt és elment.
És emlékszem, miket mondtunk utána.
Ilyeneket mondtunk: „Micsoda lúzer!
Olyan gyenge, hogy még ennyit se bírt ki.
Tök szánalmas, hogy felmondott.”
Nem vagy elég jó, érted?
Nem vagy elég erős.
Nehéz, amikor kedvelsz valakit,
de azt is látod, hogy bántja az embereket.
Úgy értem, egyik percben üvöltött,
a másikban megkérdezte: „Úristen, megijesztettelek, bébi?”
És ezt olyan kisfiús hangon mondta.
És én össze voltam zavarodva, mert úgy éreztem, adósa vagyok.
Nélküle soha semmire nem vittem volna.
A cég ekkor már veszteséges volt.
Így gyakran találgattuk az irodában:
„Vajon mikor süllyed el a hajó? Vajon mi lesz a kiváltó oka?”
Volt egy belső fórum a céges visszaélések jelentésére.
Az egész üzem az AOL Messengeren chatelt,
és egész nap mentek az üzenetek.
És egy nap a számítógépemnél ültem, amikor valaki küldött egy linket,
és azt írta: „Láttad ezt?”
Térjünk vissza a nőhöz,
aki szexuális zaklatással vádolja az American Apparel CEO-ját.
Mi a fene?
Várjunk, mi van?
Nem akarom ezt titokban tartani,
főleg azért, mert tudom, hogy mások is lehetnek hasonló helyzetben.
A 42 éves kanadai vállalkozót azzal vádolják,
hogy üzenetekkel zaklatta a nőt,
szexuális tartalmú fotókat követelve tőle.
Az asztalomon lévő vádirattól
rettentően dühös lettem.
ÜGYVÉD
Két lányom van,
és elgondolkodtam,
hogy mi minden történhet velük,
amikor dolgozni kezdenek.
Először csak egy nő volt, aztán következett egy második.
De alapos utánajárással más nőket is találtunk,
akik azt állították, hogy hasonlókon mentek keresztül.
Az American Apparel népszerű divatcég vezérigazgatójának
újabb szexuális zaklatási perrel kell szembenéznie.
Világosan megmondtam, hogy hagyja abba.
Mondtam, hogy ne érjen hozzám.
Charney azt mondja, ő csak egy unortodox vezető,
aki nyíltan közli, ha egy alkalmazottjával szexuális kapcsolatot szeretne.
Zaklatta szexuálisan valamelyik alkalmazottját?
Nem.
Az egyik nagy probléma az volt ezekkel a perekkel,
hogy az összes nő aláírta ezeket a titoktartási megállapodásokat.
Azt hitték, ez a normális.
De lényegében azt írták alá:
„Nem mondhatsz semmi becsmérlőt
sem Dov Charney-ről, sem az American Apparelről.
És ha mégis pert indítasz, választottbírósághoz kell fordulnod.
Lemondasz az esküdtszékhez való jogodról. Nem mehetsz bíróságra.”
A cég és Dov Charney azt állítja,
ön aláírt egy titoktartási megállapodást.
17 éves volt, amikor aláírta.
Inkább azt kéne megkérdezni,
hogy miért ilyen fontos a cégnek a titoktartás?
Sokat töprengtem a dolgon.
Egyrészt úgy éreztem,
az egész egy tipikus női szolidaritási kampány a közösségi médiában.
És ugyanakkor Dov egyfajta apafigura volt számomra.
És nem tudtam eldönteni, hogy az egész azért történik-e,
hogy a lányok pénzt csikarjanak ki tőle.
Charney-t egy bíróság sem találta bűnösnek ezekben a vádakban.
Azt állítja, sosem fizetett peren kívüli megegyezésért.
Van valami gyanús ezekben a vádaskodásokban.
Először is: hamisak.
Másodszor: a lányokat felkészítik, hogy ezt mondják.
Harmadszor: túl sok pénzről van szó,
vagyis irreális összeget követelnek.
És készen állok a hazugságvizsgálatra.
Én magam sosem láttam,
hogy Dov erőszaknak tűnő dolgot tett volna.
A cég bemutatott nekünk egy csoport felsővezetőt, mind nőket,
akik kijelentették, hogy Charney-nak dolgozni öröm.
Dovval dolgozni nagyon izgalmas.
Szerintem Dov zseniális ember.
Nagyon lojális. Szeretek neki dolgozni.
Ugyan, ne már, mindenki tudja, hogy van szex a munkahelyen is.
Szerintem csak pénzt akarnak. Én ezt gondolom.
A dolog odáig fajult, hogy mindenki ezen viccelődött.
Gyönyörű vagyok, oké? A szex gyönyörű.
A kurvák gyönyörűek.
És ha az alkalmazottaimnak nem tetszik,
pereljenek be!
Nem emlékszem, hogy éreztem volna... szégyent vagy haragot.
Egyszerűen mind folytattuk a munkát.
Még egy ing, még egy óra, még egy bármi.
Az American Apparel vezérigazgatója a cég felszínen tartásáért küzd.
Az árbevételük 86 millióval csökkent,
amire rájön egy 250 millió dolláros szexuális zaklatási per is.
Ezek után valóban megváltozott minden.
Dov sokkal dühösebb lett, sokkal paranoiásabb,
hogy ki van vele, ki van ellene.
Hányat csináltatok New Yorkban?
Ezt fejből kéne tudnod! Idióta!
A kis kedvencből bűnbak lettem.
Dov folyton lehordott valamiért, ami nem az én hibám volt.
Te agyatlan hülye! Te kis köcsög!
Már nem tudtunk arra gondolni, hogy csak viccel,
vagy hogy játssza az erős vezetőt.
Szarok vagytok!
Ez már csak szimpla ordítozás volt.
Én is át foglak kúrni!
Baszd meg!
Állandóan tombolt.
Egyszer ököllel lyukat ütött a falba,
máskor meg addig csapkodott egy drót papírkukát,
amíg az olyan lapos lett, mint egy összepréselt üdítős doboz.
Szégyelld magad, te kis pöcs!
Aztán beállt pár centire az arcodtól, és pofozni kezdte magát.
Ütötte magát, és közben azt mondta:
„Magamat ütöm, mert téged nem üthetlek.”
Addig csapkodta magát, míg szinte vérzett.
Nagyon őrült volt, nagyon hajmeresztő.
Azzal az érzéssel maradtál utána, hogy „a főnököm meg fog ölni”.
Végül már nem éreztem magam biztonságban a házában,
így elköltöztem.
Mindenki, akit ismertem, az American Apparelnél dolgozott.
Minden ruhám American Apparel volt. A mobilom és laptopom a cégé volt.
Annyira benne voltam,
hogy elképzelni sem tudtam semmit rajta kívül.
Nyakig benne voltam.
Küldj neki egy fotót erről, és utána kritizáld saját magadat.
Mondd el, mit hagytál ki. Ismerd be!
- Oké. - Oké? A neve Carson.
Nincs számológépes órád, úgyhogy baszódj meg!
Cserben hagytál engem.
Az évek alatt sokszor hallottam Dovot A hatalom 48 törvényéből idézni.
Ezért hazavittem egy példányt, hogy elolvassam.
Dovról mindig is tudtam, hogy megszállottja ennek a könyvnek,
ezért úgy éreztem, hogy muszáj végre belenéznem.
„Sose taníts nekik annyit, hogy nélküled is boldoguljanak.”
Dov ezt biztos imádja.
„Használj homályos, de sokat ígérő szavakat.”
„Bízz a tanítványaidra rituálékat. Kérd, hogy hozzanak áldozatokat érted.”
„Légy a vágyaik tárgya azáltal, hogy motivációt adsz nekik.”
„Használd ki az emberek igényét a hitre, és hozz létre szektaszerű követői kört.”
Hogy fogom eladni ezt? Hogy fogják eladni?
Nincs rajtuk a matrica.
Egy matrica három cent.
„Tarts másokat folyamatos félelemben.
Teremts kiszámíthatatlan légkört.”
Ez durva, mert amikor Dov terrorizált engem,
pontosan azt tette, amit a könyv ír.
Ez nagyon gonosz. Nagyon manipulatív gondolkodásmód.
„Tanuld meg, hogy hogyan tarts másokat függőségben magadtól.”
Talán mégis el kellett volna olvasnom.
Ez egy szektavezér kézikönyve.
Tartsd őket mindig éhesen,
és légy te az egyetlen, aki megadhatja, amire szükségük van,
így a tied marad az irányítás.
Ez elképesztő.
Így utólag sírni lenne kedvem. Ez ijesztő. Nagyon... ijesztő.
Ilyen könnyen bevettem az egészet?
Hisz lényegében egy másik szektából jöttem.
Mintha az egész mormon gyermekkorom arra készített volna fel,
hogy belekeveredjek ugyanabba, csak most az ellentétes oldalon.
Amint rájöttem, hogy a király meztelen,
és hogy milyen eszközökkel manipulált engem,
mintha felébredtem volna:
„Mi a faszt csinálok?”
Ekkor már minden nagyon gáz volt, de mégis rettegtem attól, hogy kilépjek,
mert sokszor mondott nekem ilyeneket:
„Feketelistára teszlek. Soha többé nem kapsz munkát a divatiparban.
Mindenkinek elmondom, milyen szarul dolgozol.”
De aztán a helyzet tarthatatlanná vált.
És nem is tudom, hogy igazából mi váltotta ki.
Elkezdett üzeneteket küldözgetni, hogy tönkretettem a céget,
és minden az én hibám, mert túl alázatos vagyok.
„Nem vagy elég motivált, és ez elítélendő.”
Küldött egy emailt a cég ügyvédjének,
elküldte nekem és a kereskedelmi igazgatónak is,
amiben ez állt: „Hétfőtől, 25%-kal csökkentsétek EJ fizetését.”
És ennyi volt. Másnap reggel felmondtam.
Elkezdtem jobban a sarkamra állni, ha valami felháborított.
Legalább 25-ször hívott fel Dov, hogy menjek be a céghez.
Aztán rám csörgött néhány csaj is az irodából,
hogy Dov próbál felhívni. És mondtam, hogy nem veszem fel.
És hogy majd hétfőn bemegyek.
VISZLÁT, CARSON!
Szóval konkrétan kirúgattam magam,
mert tudtam, ha felmondok, nem kell fizetnie semmit.
Egyszer egy álló napig nem ettem semmit,
és mondtam Dovnak, hogy szünetre van szükségem.
Azt mondta: „Vegyél pizzát. Öt perc múlva legyél itt.”
És mondtam neki, hogy igazi ételt akarok, zöldségeket,
ezért több idő kell.
És ettől Dov dühbe gurult.
És miközben kiabált velem,
végignéztem, ahogy egy Dov-lány...
behoz neki tányéron egy frissen sült steaket, és elébe teszi.
Gondoltam: „Ez valami vicc?”
És én is kiabálni kezdtem neki.
ÉG VELED, MICHELLE!
És másnap az ügyvédje azt mondta, hogy jobb lenne, ha kilépnék a cégtől.
Megnéztem a céget.
A piaci értéke kevesebb, mint 120 millió dollár.
Vagyis a fickó teljesen földbe állította a céget.
Az a helyzet,
hogy ennek a tanácsnak a felelőssége az ügy végére járni.
Miután Dov kirúgott,
felhívott egy független könyvvizsgáló, aki az igazgatótanácsnak dolgozott,
és kiderült, hogy Dovtól meg akarnak szabadulni,
és információkat gyűjtenek a döntés megindoklásához.
Ha valaki ír egy könyvet,
hogy a célod érdekében miként kúrj át embereket gátlástalanul,
majd ezt a valakit beülteted az igazgatótanácsba, persze hogy visszaüt.
A nyomozók találtak egy szervert,
amit Charney a cég egyik ingatlanában használt,
amin emailek, SMS-ek, erotikus videók voltak,
egy csomó adat, ami terhelő volt rá nézve.
Ezek csak feltételezések. De van egy videó,
amin konkrétan meztelenül rohangál valami szobában,
talán a lakásán vagy egy hotelben,
pedig a szobában volt két női alkalmazottja is.
Most táncolok.
Áthágott mindenféle erkölcsi határt,
olykor a jogsértés határait súrolva.
Már van bizonyítékunk,
hogy Dov kifogásolható üzeneteket váltott az alkalmazottaival.
„A segged ezen a fotón tökéletes célpont az elélvezésre.”
„Ürítsem ki a farkam most, mint egy mocskos disznó?”
Ez teljességgel elfogadhatatlan!
Szóval... a cégnek radikális változásokra van szüksége.
Az American Apparel menesztette a cég alapító vezérigazgatóját.
Az American Apparel kirúgta Dov Charney-t.
Az igazgatótanácsa kirúgta Charney-t.
Ez az, basszus! Kapja be! Megérdemli, hogy kirúgják.
Charney azt hiszi, a menesztése árt a cégnek,
de szerintünk ez a helyes.
Kivágtam ezt a cikket az újságból, és beragasztottam a naplómba,
mert olyan csodálatos pillanat volt, hogy örökké emlékezni akartam rá.
AZ AMERICAN APPAREL MENESZTETTE ALAPÍTÓJÁT
Amikor kirúgták, picit megkönnyebbültem.
De szomorú is voltam, mert elvesztettem a családomat.
Nehéz volt megemészteni a történteket.
Igen, volt bántalmazás, de voltak jó idők is.
Ezért nem olyan egyszerű.
Azt hiszem, Dov Charney-t azért menesztették,
mert az igazgatótanács felismerte,
hogy ezek vádak annyiszor megismétlődtek,
hogy bármikor ismét robbanhat a bomba.
A nők, akik ki elő mertek lépni, nagyon bátrak voltak.
De mivel sajnos aláírták a választottbírósági megállapodásokat,
elhallgattatták őket.
Szóval tennünk kellett valamit. Nem mehetett így tovább.
Az ügyfelem szeretné elmondani a valós élményeit a történtekről.
Egészen a Capitoliumig mentünk,
próbáltuk megváltoztatni a törvényt,
hogy a munkaadók ne követelhessék többé az alkalmazottaiktól,
hogy lemondjanak törvényes jogaikról.
Szörnyű volt minden egyes munkanapom.
Totálisan és abszolút mértékben dehumanizáló volt ennél a cégnél dolgozni.
Közel nyolc év kemény munkájába került,
hogy visszafejtsem és megértsem,
mi mindent vett el ez a férfi tőlem a pozíciójánál fogva.
A legjobban az dühít, hogy elvette a hangomat.
Szívesen elmesélném az én verziómat, hogy mi történt velem ennél a cégnél,
de nincs hozzá jogom.
Mivel tudtam, hogy velem is ordítozott,
sőt néha a tettlegességig is elment,
kezdtem elhinni,
hogy képes volt arra is, amivel vádolják.
Dov Charney tagadta az ellene felhozott vádakat.
Az aláírt megállapodások miatt
elutasítottak és választottbíróságra küldtek minden keresetet.
Azonban a jogi eljárás során nyilvánosságra kerültek a nők vádjai.
Összegyűjtött történeteiket most színészek hangján szólaltatjuk meg.
18 éves voltam, amikor dolgozni kezdtem az American Apparelnél.
Dov meghívott Los Angelesbe egy egyhetes merchandising tréningre,
amire az ő otthonában került sor.
Azt sem hagyta, hogy hazamenjek pár cuccért.
Világosan értésemre adta, hogy nála kell laknom.
Dov meghívott az otthonába,
és amikor odaértem, csak alsónadrág volt rajta.
Dov felkért, hogy modellkedjek a cégének.
Amikor odamentem, csak egy törölközőt viselt.
Egyedül találtam magamat Dovval a hálószobájában.
Megkérdezte, vannak-e exhibicionista vagy voyeur hajlamaim.
Behúzott a szobába, és orális szexre kényszerített.
Aztán orális szexet követelt tőlem.
Le akart fotózni, de aztán hirtelen rám vetette magát,
és szexuális aktusra kényszerített.
Meg kellett mutatnom a melleimet.
És mikor nemet mondtam, durva és erőszakos lett.
Bevitt a hálószobába, rám feküdt,
és majdnem megfulladtam,
miközben újabb szexuális aktus végrehajtására kényszerített.
- Annyi idős, hogy apám lehetne. - Nem engedett haza.
Megpróbált análisan közösülni velem.
Tizennyolc éves voltam.
DOV CHARNEY SOSEM KERÜLT BÍRÓSÁG ELÉ SZEXUÁLIS ZAKLATÁS MIATT
Dov sok mindent megúszott,
és valószínűleg ez a jövőben is így lesz.
Ha az emberek állatok lennének, ez az embertípus ragadozó lenne.
Cápa vagy csörgőkígyó lenne,
és hiába haragszol egy csörgőkígyóra vagy cápára,
attól ők nem fognak megváltozni. Mindig harapni fognak.
És ez hihetetlenül frusztráló, mert ezt az egészet...
valamiért eltűri a társadalmunk, és hagyja működni az ilyen embereket.
Kilenc hónappal Charney kirúgása után az American Apparel csődöt jelentett.
Charney megalapította a Los Angeles Apparelt,
aztán egy másik nagy divatmárka felvette vezérigazgatónak.
Ha az American Apparel az ön sikerét vetítette ki,
ezúttal mit fog kivetíteni nekünk?
Ugyanazt! Kurvára nem sajnálok semmit.
A feliratot fordította: Györfi Rita