Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Я був не на роботі.
Це була десята чи одинадцята вечора.
І мій телефон задзвонив. Це мій бос, голова всієї компанії.
Я відповів на дзвінок,
і він сказав лише: «Ненавиджу тебе».
Він просто сказав: «Я тебе ненавиджу! Ненавиджу!»
А потім поклав слухавку.
На тому й усе.
Він подзвонив серед ночі, щоб сказати, що ненавидить мене.
ДОПОМОЖІТЬ
Це був звичайний день в American Apparel.
У містах Америки з'явився новий бренд одягу.
American Apparel.
Це один із найшвидших і наймодніших виробників одягу
у країні.
Він здавався таким крутим, бо відрізнявся, і мені подобалося.
Магазини American Apparel відкрилися в 11 країнах
з продажами в 300 мільйонів доларів.
Овва. Я хочу бути частиною цього.
Це був культ моди.
Ну як?
І Дов був лідером.
Я ненавидів це!
Навколо нього була така енергія.
Це футболки, які мають гарний вигляд,
які виготовлені без експлуатації.
Опустіть їх. Дуже мило.
Реклама — це фактично легке порно.
В моді є сексуальний елемент, і це неминуче.
American Apparel стала життям.
У мене був помічник, директор дзвонить і пише мені.
Я відчував себе королем індустрії.
Я любив кожну мить,
поки не розлюбив.
Дов був непередбачуваним.
Клятий ідіот!
Він штовхав людей до межі.
Ви недостатньо хороші! Недостатньо сильні!
Потім почалася рецесія.
Це компанія, в якої не все добре. Йдеться про American Apparel.
Це довбана катастрофа. Розберися.
Все поступово ставало божевільнішим і божевільнішим.
Є відео,
де він буквально бігає голяка,
а в кімнаті з ним дві працівниці.
Ти, в біса, жартуєш?
Працювати в цій компанії
ошелешувало й дегуманізувало.
Це повна фігня.
Ану зупиніться.
American Apparel стала справжньою ганчіркою.
Хтось довів цю компанію до ручки.
Я, мабуть, до смерті ходитиму до психотерапевта.
Треба тікати звідси. Це божевілля.
ФІАСКО: АМЕРИКАНСЬКЕ ВБРАННЯ
Ви змусили мене прийти,
а в мене навіть не було часу на Оземпік.
ДЖОННІ.
Була середина 2000-х.
Уггі були всюди,
фейсбук був геть новинкою,
і люди обурювалися через конфуз з одягом Джанет Джексон.
Одного дня я їхав додому в громадському транспорті,
і мені вручили City Weekly.
На задній обкладинці була реклама магазину одягу.
Там писало: «Тепер відкрито» з дівчиною з розсунутими ногами.
Я сказав: «Боже мій, це мода».
Компанія називалася American Apparel.
Там було сказано приходити на співбесіду, і я пішов.
Я завжди любив моду.
Для мене це було природно.
Але підростаючи, я мав проблеми з навчанням.
І я все ходив на співбесіди, та мене ніхто не брав.
Тож я заробляв гроші на сексі телефоном.
Привіт, красене, це я...
Тіллі Мак-Елоїз. Як справи?
НАЙМАЄМО
Коли прийшов на співбесіду,
подумав: «Мене знову не візьмуть.
Мені судилося бути телефонним секс-оператором довіку».
І я зайшов,
а там була дівчина, яка сиділа в приміряльній.
Я дав їй резюме,
яке фактично було чистим аркушем паперу.
І вона відклала його вбік,
оглянула мене з ніг до голови й така: «То що ти хочеш тут робити?»
Я сказав: «Гадаю, модний мерчендайзинг».
Вона така: «Чудово. Будеш регіональним менеджером з мерчандайзингу.
Можеш почати зараз?»
І я такий: «Круто».
ЗНАЙОМТЕСЯ З ДЖОННІ.
«Зробімо це».
Новий бренд одягу, під назвою American Apparel,
з'являється в містах Америки.
Раптом таких магазинів стало багато.
По сусідству відкрився магазин American Apparel.
Я пройшов співбесіду й подав резюме,
але це була радше перевірка вайбу.
КАРСОН
Я пройшов. Думаю, через мою статуру.
Я високий і худий,
і саме це було в рекламі.
В мене був пірсинг у носі й зачіска піксі, і дуже яскраві окуляри.
І-ДЖЕЙ
Така гіпстерка-кур'єрка на велосипеді.
Вона каже: «Ось який потрібен вигляд», а не: «В тебе є досвід».
Я кажу: «Маєте вигляд».
Вони точно наймали диваків і задротів.
Було схоже на клуб диваків.
Одним із гасел було:
«Якщо побачиш, що хтось краде, передай, що ми наймаємо».
Я не могла собі дозволити American Apparel.
Тож ми з подругою ходили туди й крали.
Здається, я одягла крадену футболку American Apparel на співбесіду.
Вийшов менеджер, подивився на мій одяг, сфотографував мене
й сказав: «Починаєш у понеділок».
ПОЗНАЙОМТЕСЯ З МІШЕЛЬ.
Я почувалася обраною.
Типу: «Я, певно, крута. Я дівчина American Apparel».
American Apparel — така крута новинка,
тому вони пропонують новий, чистий вигляд.
Заходиш в American Apparel, і геть інші відчуття.
Це не схоже на The Gap чи J.Crew.
Було сексуально й дуже круто.
Ми базовий магазин.
Люди використовують наші речі для створення власного стилю.
American Apparel приваблювали тим, що були антитезою до інших брендів.
Саме тоді
нащадки відомих людей ставали знаменитими.
Всі дивилися «Просте життя».
І скрізь були дурнячі логотипи.
American Apparel були такі прості.
Лише основні речі. Без лого. Всі кольори, які тільки можна уявити.
Майже як комаха летить на світло,
тебе просто затягує.
АМЕРИКАНСЬКЕ ВБРАННЯ
Ми щойно перепланували мій магазин. Зробили його дуже великим.
Спочатку, коли почав працювати,
я лише одягав манекени, організовував усе в магазині.
Погляньте на всі ці розкішні кольори.
І я чув перешіптування позаду:
«Боже мій, пречудово.
Надішлю знімок Дову».
Я думав: «Хто такий Дов?»
- Готовий? - Так.
Гадаю, ми ніколи не вчасно.
Люди навчені пробувати й робити краще наступного разу.
Все розвивається, все змінюється. Індустрію одягу треба перевинайти.
Я керую American Apparel інстинктивно й імпульсивно.
Я намагаюся зруйнувати всі бар'єри.
Ну як?
ДОВ.
Заходить Дов Чарні, яскравий підприємець із Канади, який продає одяг у LA.
Чарні каже, що він у хрестовому поході, щоб зруйнувати культуру
експлуатації робітників ізсередини.
Це фактично і є подача.
Гарні й приємні футболки,
виготовлені без експлуатації.
Він продавав «Зроблено в Америці» без потогонок,
і я вважав, це чудово.
Це було не лише круто.
Це ще й мало смисл.
Ти напружений. Розслабся.
Розслабся, це Каліфорнія.
Дов Чарні — найбільший виробник досі шиє футболки в Америці.
Він платить значно більше мінімальної зарплати.
Ми недооцінювали цю роботу останні 30 років.
Вона збіса важка.
American Apparel усе шили в Америці.
Більше ніхто так не робив.
А критики говорили: «Ти ніколи не досягнеш так успіху.
Це не стійка модель, надто дорого».
Та він стояв на своєму.
Ми намагаємося все робити самі.
Сьогодні я мушу змагатися з Китаєм і кажу: «Зіграймо в хокей, я готовий».
У цьому весь я.
Дов пристрасно ставився до імміграції,
типу: «Нащо нам узагалі кордони?»
Я вірю у відкриту імміграційну політику.
Люди мають жити там, де вони хочуть жити у світі.
І цей дух був для мене дуже важливим.
Я думала: «В цій компанії так багато хорошого».
В чому ключ до успіху?
У пристрасті.
- Це все? - Це все.
Коли Дов уперше прийшов у магазин, я був такий схвильований.
Хтось такий: «Дов їде, всім приготуватися».
І була така біганина.
Перш ніж почуєш його, ти вже знаєш, що він тут.
Не хочу сильно лякати, але ми могли б.
Ніч понеділка важлива, бо надходить купа вантажів.
Треба хапати такі речі, як джинсова куртка.
Штовхайте їх на підлогу.
Коли він увійшов, я лише подумав, що він дуже сексуальний.
- Як тебе звати? - Кейла.
Кейло, гаразд. Привіт.
Він провів цілу розмову-напучування:
«Ми будемо правити світом. Ви зі мною чи ні?»
Ніби це було шоу, а я люблю шоу.
Тобі казали, що ти надто захоплюєшся?
Ага, мені щодня це кажуть.
Я народився надто зарядженим.
ЗРОБЛЕНО В США ПРИВАБЛИВІСТЬ AMERICAN APPAREL
Дов жив і дихав American Apparel.
Він майже не спав.
Він навіть не робив перерви, щоб поїсти.
Він надсилав свій номер, типу: «Дзвоніть мені, вдень і вночі».
І він очікував того ж від працівників.
Знаєш, чому не відповідає?
- Зараз четверта ранку. - Річ не в цьому.
Він не відповідає о 1:00 дня.
Я почала сильно затримуватися, не брала відпустку.
Якщо був 40-годинний тиждень, це тому, що ти хворіла
й не працювала кілька днів.
Ніхто так мало не працював.
За тиждень-два, окрім 80 годин роботи,
в мене було 120 з чимось годин понаднормової роботи.
В мене була 36-годинна зміна.
Бухгалтерія мені не вірила.
Перевірили камери, щоб подивитися, чи я там був.
Тож ти цілий день із цими людьми, і завдяки цьому
ви сходилися на глибшому рівні.
І я почала усвідомлювати, що не лише я в психотерапії.
Ми всі вразливі,
як-от мами, схожі на мою психічно хвору маму.
І я подумала: «Сказитися можна».
До роботи в American Apparel я був справжнім наркоманом,
і робота там додала мені сенсу,
я був частиною чогось, розумієте?
Я з мормонської місцевості, і я ріс справжнім мормоном.
Це моє минуле.
Але коли я виріс, я почала сумніватися в церкві,
і багатьом там це не сподобалося.
Тож коли мені було років 17, я втік з дому
в пошуках чогось іншого.
І American Apparel стали тим, що я шукав.
Реклама American Apparel порушувала всі правила,
які були тоді в нашій культурі.
Компанію American Apparel широко засуджують
за останню кампанію.
Це не перша суперечлива реклама American Apparel.
Реклама в основному була легким порно.
В моді є сексуальний елемент, і це неминуче.
Тож казати: «Нумо боятися сексу»
якось нелогічно.
Схоже, Дов знаходив моделей просто в магазині.
Він думав: «Ти приваблива, весела»
й знімався з ними.
Чарні завжди вартує таких, як Наташа.
Каже, побачив її на вулиці й вистрибнув з лімузина з пропозицією роботи.
- Це правда? - Однозначно.
Ти подумала: «Хто цей збоченець?»
Я була шокована. Я подумала: «Хто це? Звідки він?»
Вона не дуже повірила, але знялася у фотосесії
і тепер працює в American Apparel.
Жінки в рекламі були без макіяжу,
вони не позували, як зазвичай.
Спустимося сюди. Це гарно з маленькою розтяжкою.
Розумієш, про що я?
Відчувається: «Ця людина не гарна в традиційному сенсі,
не така худа, без нарощеного волосся,
без макіяжу.
Це могла б бути я».
Мені також подобалося, що там було ім'я людини.
Там є біографія людини.
Так, деякі були дуже непристойними, але це геніальна ідея.
- Ця модель працює тут? - Так, внизу.
Цікаво, що в Дові Чарні й American Apparel
була трансгресивна сторона й ідеалістична сторона,
і секс без ідеалізму був би бридкуватим,
але ідеалістична частина без сексу нудна.
Дов втілював обидва ці переконання й використовував їх,
і компанія дуже швидко розширювалася.
Тобі не обов'язково бути на обіді зараз.
Раніше приходиш і пізніше йдеш. Це тобі не іграшки.
Змагання відчувалося.
Здавалося, треба відрізнятися від інших,
щоб Дов не попросив когось іще виконувати твою роботу.
Я мільйон разів питав. Скоро буде.
Дов дуже відкритий. Що на умі, те на язиці.
«Це неправильно».
Ти помиляєшся. Нічого нема.
І це мені подобалося,
бо там, звідки я, роблять навпаки.
Забирай лайно з крамниці.
Тож я справді увірував.
Я думав: «Ось як бути успішним дорослим —
треба все казати в обличчя».
З найнижчої позиції я став директором магазину за пів року,
і це був великий магазин.
Але все одно треба було далі себе показувати.
В цій компанії має бути щось ще, до чого я міг би долучитись.
Основа бренду American Apparel —
це наша революційна концепція вертикальної інтеграції без потогонок.
Усі наші продукти виробляються й продаються
на 75 000 квадратних метрів будівлі в центрі Лос-Анджелеса.
Це найбільша швейна фабрика в Сполучених Штатах.
Усе відбувалося там.
Маркетинг, дизайн, весь одяг шився там.
Після закінчення коледжу я думала:
«Якщо сенс аспірантури знайти кращу роботу,
що як я обійду аспірантуру й просто подамся на фабрику?»
Тож я надіслала листа мотиваційний лист у відділ кадрів, і мене взяли.
Знайти роботу на фабриці для мене було дуже важливо.
Це була ціла подія, і я був у захваті.
Типу: «Так, точно, ось хто я тепер».
Дивіться, тут ціла купа людей,
які не покладаючи рук шиють речі.
Привіт!
Щойно ти потрапив на фабрику,
була ініціація, і ти точно знав, що ти в близькому колі Дова
й отримаєш стартовий набір.
Стартовий набір — це фотоапарат Leica, новий телефон BlackBerry,
примірник «48 законів влади», книжки про стратегії успіху
й вібратор «Чарівна паличка Хітачі».
Тож я залишив собі BlackBerry, залишив камеру,
звісно, що залишив вібратор,
і викинув «48 законів влади».
Мене цікавили лише секс, наркотики й футболки.
В магазинах, на фабриці, всюди був секс.
Усі спали разом,
а деяких працівників можна було застукати на сходах.
Ми були молоді й збуджені.
І була атмосфера сексу без зобов'язань.
Усе це було частиною революції.
Попри падіння прибутків у роздрібній торгівлі,
продажі в American Apparel ростуть.
Я швидко підіймалася сходами, і в мене були всі ті обов'язки.
Алло?
У 25 років у мене було два телефони,
гендиректор дзвонив і писав мені.
Я думаю собі: «Боже мій, у мене справді доросла робота».
Гаразд, це наш піар-офіс.
Я виріс до відповідального за медіа й продакт-плейсмент.
Радість бути найшвидшим ритейлером Америки.
Я був далеко від дому, робив щось й отримував підвищення.
І була думка: «Поглянь на мене зараз, тату. Ви мені не потрібні».
Мені 21 рік.
Я менеджер усіх цих магазинів. Працівники підпорядковуються мені.
В мене вся ця влада.
І які були відчуття?
Я відчував себе королем індустрії.
Працюєш ти на фабриці чи в магазинах,
щоразу, коли ми отримували бонус чи підвищення, чи зарплата змінилася,
треба було підписати угоду про посередництво, в якій говорилося:
«Мені нещодавно запропонували більше грошей,
а це означає, що я не можу судитися з Довом,
не можу погано говорити про компанію».
Мабуть, я була наївною,
типу: «Я впевнена, все буде добре, я просто підпишу».
В нас у компанії були щотижневі конференц-дзвінки.
Всі магазини мали бути на зв'язку,
незалежно від того, де вони у світі.
Іноді ти набираєш, і тобі кажуть, що забагато учасників.
Типу: «Як таке можливо?»
Але там були сотні й сотні людей.
Зараз ми прибираємо багато лайна.
Тобі треба розібратися з тими магазинами.
Якщо твій магазин погано працює,
конференц-дзвінок потенційно був жаским часом,
бо існувала загроза, що Дов тебе запитає.
Ласкаво просимо у справжній світ, бляха!
Я водночас не могла дочекатися й боялася його.
Саме так, ти тупак.
Було водночас і смішно, і страшно.
Там була різна фігня, як-от Дурень тижня.
Завжди був хтось, кого він називав Дурнем тижня.
«Мішель, ти дурепа тижня!
Дурепа тижня, ти мене підставляєш!»
Типу, о боже.
Це так принизливо, що сотні й сотні людей чули,
що саме ти Дурень тижня
в багатомільйонній компанії.
Було некомфортно, типу: «Я знаю, не варто сміятися,
бо він кричить на людину, яку я поважаю й люблю».
А потім він казав щось неймовірно смішне,
і це так дивно, складно й заплутано,
бо ти така: «Я його ненавиджу чи вважаю смішним?»
У той момент, хоча я досі працювала в магазині
за мінімальні 9 доларів,
було відчуття, якщо в тебе є ідея,
з American Apparel можливо все.
І я презентувала маркетингову ідею, і раптом я лечу в Лос-Анджелес.
Я добиралася цілий день, була на фабриці орієнтовно о 23:00,
і я чую, як Дов балакає, говорить про справи.
І я така: «Він досі на фабриці?»
Думаю: «Я добиралася цілий день. Де мені зупинитися?»
Він подивився на мене й такий: «Чому б тобі не лишитися в мене?»
Величезний будинок у Сілвер-Лейк.
Це Дім Гарбаттів, історична будівля у власності Дова Чарні,
розміщена над водосховищем Сілвер-Лейк.
Він нагорі маленького закритого поселення.
Ти заходиш, і весь будинок із кремового мармуру.
Просто неймовірно.
Також там жив Джонні Мейкап.
Мої друзі говорили: «Чому ти живеш із босом?»
А я такий: «Чому б і ні?
Чому б вам не мешкати з босом,
якщо є можливість жити у великому, розкішному будинку?»
Двері завжди незамкнені, завжди відчинені, і всюди дівчата.
Готують сніданок і вигулюють собаку.
Такий собі маленький «Особняк „Плейбой“».
Це був «Особняк „Плейбой“» для гіпстерів.
Неясно, які стосунки були в Дова з деякими дівчатами,
бо якщо його двері зачинені, я не мав заходити.
Це був секрет полішинеля, що Дов спить з працівницями.
Я молодий самотній хлопець.
Ти в когось закохуєшся, типу: «Дуже приємно познайомитися».
Ти жінка мого життя, гадаю, ти туз у рукаві,
але, вибач, ми не можемо.
Бо ти працюєш на мене чи на нього, чи на неї, це було б недоречно».
Серце хоче те, що хоче.
Я пішла від Дова після попередження мого менеджера на фабриці:
«Слухай, якщо залишишся в нього на довше,
станеш "дівчинкою Дова"».
Дівчинка Дова.
Це та, хто...
В них немає посади.
Це може бути дівчина Дова.
Може, вони подорожують з ним, але вони роблять те, що він хоче.
І це їхній обов'язок, бо так вони виглядають.
Було страшно, коли дівчата Дова були поруч.
Вони така собі бойова група.
За мій стіл сідала якась дівчина
в кофтині з мікросітки, а під нею нічого,
і казала, що мені треба було зробити.
Типу: «Вибач, а ти хто?»
Типу: «Дов каже, що ти маєш зробити це».
Важливо мати біля себе жінок, і в них легко закохатися.
І що ти робитимеш? Розумієте, про що я?
- Так, Карло? - Так.
- Гаразд. - Ти так працюєш.
Від Лос-Анджелеса до Токіо, всього за три роки
в 11 країнах світу відкрилися магазини American Apparel
з продажами в 300 мільйонів доларів за минулий рік.
Скрізь були білборди.
Вони були на автобусах.
Були на лавках. Від них не втекти.
Кендро, люба!
І були знаменитості.
American Apparel з голови до ніг.
Ми шили одяг на замовлення в турне для попзірок,
як-от Ріанна, Брітні Спірс.
І, боже мій, Бейонсе заходила пізно вночі.
Ми закривали для неї магазин.
Це було неймовірно.
Ваша компанія дуже успішна. Ви хочете вийти на біржу?
Ми вийдемо лише за правильних умов.
Я хочу зробити це по-своєму.
Не хочу, щоб мені вказували, що робити або якою має бути рекламна кампанія,
або наше політичне позиціювання.
Якщо вийдемо, запевняю вас, акцію будуть гарячими.
ВОЛЛ-СТРІТ
American Apparel виходить на біржу.
З мільйонними вливаннями від великої інвестиційної компанії
Чарні планує розширюватися далі.
Коли American Apparel стала публічною,
Дов створив досить затишну раду директорів.
Там був він. Були четверо інших.
Двоє з них — його особисті друзі.
Першим був Роберт Грін, автор «48 законів влади».
Дов був головним виконавчим директором і президентом.
Не було операційного директора.
Не було технічного директора.
Я завжди заряджаюся, коли проходжуся фабрикою.
А першого фінансового директора, якого він найняв,
він назвав невдахою в The Wall Street Journal,
а потім перепросив.
Фінансист пішов.
Менеджерський стиль Дова полягав фактично в тому,
щоб штовхати людей якомога далі й налаштовувати одне проти одного.
Дов дзвонив тобі телефоном
і намагався змусити тебе щось сказати про когось, хто слухав.
Хтось такий:
«Мішель не дуже хороша працівниця. Вона напартачила».
А Дов такий: «Зараз Мішель на лінії з тобою»
Мішель, ти ідіотка!»
Довбаний ідіот!
Потужна культура доносу.
Ти виграєш від намовляння на інших людей.
Я сказала їй надіслати мені кляті фото. Я тричі їй нагадувала.
Люди суперничали за його увагу
й хотіли бути фаворитом і таке інше.
І зрештою це спричинило багато хаосу
через людей, які не ладнали.
В тебе працює інтернет?
Одного разу я дорікнув менеджерці,
що вона не може з чимось упоратися.
Це довело її до сліз.
Пам'ятаю, я пішов, і мені хотілося блювати.
Але я був зосереджений на цілі,
і мені здавалося, що Дов був успішним,
і я хотів бути таким,
і я намагався наслідувати його діям.
Гаразд, що ще?
Дов шукав у твоїй роботі хоч якусь лажу
й імпульсивно звільняв людей через це.
Ми однозначно зосередимося на тому, щоб...
Кого звільнити, Кірку?
- Що? - Кого нам звільнити?
Але він завжди захищав це як ключ до успіху.
Коли American Apparel стала публічною,
Дов використав усі гроші компанії, щоб відкрити ще більше магазинів.
Галіфакс. Торонто.
- Лондон. - Нью-Йорк. Вудбері.
Саванна. Маямі.
Пекін.
Але тоді почалася рецесія.
Добрий вечір. Були всі ознаки, але тепер це офіційно.
Ми в рецесії.
Справи в багатьох відомих ритейлерів були погано,
але American Apparel розширювалися далі.
У 2008 році люди говорили про рецесію,
а я думала: «Рецесія у 2008-му?»
2008, American Apparel відкрили п'ять магазинів у місті
й добралися до нової країни.
Рецесії не існувало.
Треба найняти більше мерчендайзерів.
Якщо треба буде багато платити, я їздитиму з ними.
Той чоловік наче... кидав гроші на вітер.
Скількох за попередні рецесії ви знаєте,
хто мав труднощі, але не здавався й по-справжньому піднявся?
Всередині компанії
Дову ніхто не казав те, що він не хотів чути.
Ходи сюди!
І це тому, що там було багато молодих людей,
вигляд яких йому подобався, але яким бракувало досвіду.
Це було дуже неприродно й страшно
спробувати сказати Дову ні.
Така людина, як Дов, не розуміє слова «ні».
Хіба аутсорсинг не дешевший?
Пряма праця...
Лише погляньте на міграційну реформу,
через яку Дов фактично пішов на війну з урядом США.
Ми розправляємося з роботодавцями, які використовують нелегальних робітників.
У 2009 році Міграційна та митна служба, відома як ICE,
провела аудит American Apparel,
і вони виявили, що з 1500 робітників були з підробленими документами.
І American Apparel довелося їх усіх відпустити.
Рейд ICE був величезним фінансовим тягарем,
бо в період великого зростання компанії...
Ну ж бо, годі працювати.
...він був змушений відпустити людей...
Припиніть роботу.
...а потім відновити робочу силу.
Нам треба залучити більше працівників...
щоб задовольнити попит.
Дов дуже довго не міг відійти від цього.
І щоб гарантувати безпеку компанії.
Йому здавалося, що це навмисна спроба добратися до його компанії.
В той час було стільки фінансових труднощів,
робилося стільки поганих рішень.
Але замість прийняти відповідальність,
він почав звинувачувати людей або шукати чужі промахи.
Едмонтон — клята катастрофа. Тут — клята катастрофа, гаразд?
Вилазь і розберися.
Якщо ти попалася йому і невдалий час чи в поганому настрої,
ти станеш ціллю.
В цей час я справді відчув, що особисто почасти
відповідаю за негаразди компанії.
Це викликало в нього реакцію хижака,
і він такий: «Він не знає, що, в біса, робить».
І він вчепився.
Ти скажеш: «Вибачте, сер,
що моя команда облажалася в дупу».
Ти мені винний!
Я змушу тебе відпрацювати години, коли ти не працював!
Він кричав: «Якщо не витримуєте, валіть зараз же».
Сподіваюся, до кінця ночі ви або підете, або підкоритеся.
Гаразд? Іди або підкорися.
Ми зіграємо в гру.
Бах! Гайда.
Іди або підкорися.
А потім, пригадую, один хлопець просто встав і пішов.
І я пам'ятаю наслідки цього.
Усі такі: «Який невдаха.
Такий слабак, не витримав.
Це так жалюгідно, що він просто пішов».
Ви недостатньо хороші.
Недостатньо сильні!
Важко, коли когось любиш, і бачиш, як він ображає людей.
Від крику він переходив
до: «Боже мій, я тебе налякав, крихітко?»
В нього був голос маленького хлопчика.
І це бентежило, бо я почувався в боргу перед ним.
Для мене він був моїм єдиним квитком.
У цей момент компанія розкидалася грошима.
І тому в офісі часто звучала тема:
«Коли корабель потоне?»
«Що до цього призведе?»
American Apparel мала внутрішню мережу пліток.
Уся фабрика спілкувалася в месенджері,
і ми переписувалися туди-сюди.
І одного дня я сиджу за комп'ютером, і хтось надсилає мені посилання
зі словами: «Ти це бачила?»
Повертаємося до жінки,
яка судиться з гендиректором American Apparel через домагання.
Що за фігня?
Чекайте, що?
Я не хочу тримати це в таємниці,
бо я знаю, що можуть бути інші.
42-річного канадського підприємця
звинувачують у бомбардуванні запитами,
щоб вона прислала йому знімки сексуального характеру.
Звинувачення, які опинилися на моєму столі,
цілковито мене розлютили.
В мене дві доньки,
і це змусило мене задуматися,
чого вони можуть зазнавати
в трудовій діяльності.
Спочатку це була одна жінка, що привело до другої.
Але, проявляючи належну обачність,
ми знайшли інших жінок, які стверджують, що пережили те саме.
Гендиректору популярної модної лінії American Apparel
загрожує ще один позов про сексуальні домагання.
Я чітко сказала йому зупинитися. Я сказала: «Ні, прошу, не чіпай мене».
Чарні каже, що він просто неортодоксальний керівник,
який відверто говорив про сексуальні стосунки
зі своїми робітницями.
Ви колись домагалися працівниці?
Ні.
Одна з найбільших проблем з поданням цих позовів,
що всі жінки підписали ці угоди.
Вони думали, що це норма.
Але там говорилося:
«Ви не скажете нічого зневажливого про Дова Чарні чи American Apparel».
«І якщо ви щось подасте, мусите звернутися до арбітражу».
«Ви відмовляєтеся від суду присяжних. Жодного суду».
Компанія та Дов Чарні стверджують,
що ви підписали угоду про конфіденційність.
Їй було 17, коли вона це підписала.
Важливіше питання:
чому компанія так зациклена на конфіденційності?
Тоді я замислився.
Дещо з цього, я відчував: хештег, вір жінкам і таке інше.
Та водночас Дов був для мене батьківською фігурою.
І я починав думати:
«О боже, вони просто намагаються витягнути з нього гроші?»
Жоден суд не визнав, що Чарні домагався до працівниці.
І він каже, що не заплатив ні копійки у справах проти нього.
У звинувачення є щось нещире.
По-перше, вони фальшиві.
По-друге, цих заявниць вчать, що робити.
По-третє, вони вимагають
забагато грошей.
І я відчуваю, що готовий пройти поліграф.
Я особисто не бачив, що він когось примушував.
Компанія представила нм групу високопоставлених працівниць, усі жінки,
як кажуть, що на Дова Чарні приємно працювати.
З Довом справді цікаво працювати.
Дов — геніальна людина.
Він відданий. Подобається робота на нього.
Це було типу: «Годі вже, всі знають, що на роботі процвітала сексуальність».
Гадаю, це спосіб отримати гроші. Ось, що я думаю.
Дійшло до того, що всі про це жартували.
Я прекрасно, правда ж? Секс — це прекрасно.
Повії прекрасні.
І якщо моїм працівникам це не подобається, знаєте що? Подайте до суду!
Я не пам'ятаю, що була... збентежена чи засмучена.
Ми всі просто повернулися до роботи.
Ще одна сорочка, ще один годинник, ще одне будь-що.
Гендиректор American Apparel Дов Чарні намагається триматися на плаву,
втративши 86 мільйонів на продажах
і отримавши ляпас із позовом на 250 мільйонів доларів.
Після цього все змінилося.
Дов став куди злішим, куди параноїдним
стосовно того, хто з ним на борту, а хто ні.
Гаразд, скільки ти зробив у Нью-Йорку?
Ти маєш знати їх напам'ять. Дебіл!
Я із золотого хлопчика перетворився на хлопчика для биття.
Він постійно лаяв мене за те, чого я не робив.
Дешевий опудало! Кляте опудало!
Ми більше не бачили проблисків:
«Він жартує» чи «Це його харизма».
Ви така лайнова наволоч!
Це був виключно крик.
Я й тебе знищу.
Я тебе знищу!
Я просто сказився.
Пробивав діри в стінах.
Я бачив, як він розчавив дротяне сміттєве відро,
просто б'ючи ним об землю, поки воно не стало сплющеною газованкою.
Який сором, виродку?
А потім він відхилявся трохи від твого обличчя й ляскав себе.
Він бив себе й казав:
«Я б'ю себе, бо не можу вдарити тебе».
Вже здавалося, що він от-от стече кров'ю.
Це було справді божевільно й дивовижно.
Він залишив тебе з думкою:
«Здається, мій бос мене вб'є абощо».
По суті, в цьому будинку було небезпечно,
тож я пішов.
Тоді всі, кого я знав, працювали на American Apparel.
Увесь мій одяг був від American Apparel. У мене був службовий телефон і комп'ютер.
Я був настільки в цьому,
що навіть нічого не бачив поза цим.
Я повністю розчинився.
Надішли йому фото цього асортименту, а потім покритикуй себе.
Скажи мені, чого тобі бракувало. Доступу.
- Добре. - Гаразд? Його звуть Карсон.
У тебе нема годинників з калькулятором, іди до біса.
Тебе нема, і ти підвів мене.
Я чув, як Дов цитує «48 законів влади»
без упину роками.
Тому я взяла її додому, щоб прочитати.
Ще до зустрічі з Довом я чула, що він одержимий цією книжкою,
і здавалося, що я маю нарешті її глянути.
«Не вчити їх достатньо, щоб вони могли обійтися без тебе».
Дов любить цей, я певен.
«Говори туманно, але багатообіцяльно».
«Дай своїм новим учням ритуали».
«Проси їх жертвувати заради тебе».
«Стань центром такого бажання, запропонувавши їм справу».
«Грай на потребі людей вірити й створи армію фанатичних прихильників».
Як їх продати? Як вони продаватимуться?
На них немає наклейки.
Наклейка коштує три центи.
«Тримати інших у жаху».
«Культивуй атмосферу непередбачуваності».
Нічого собі, бо я б описала себе як тероризовану ним.
І він це робив, виконував ідеально.
Це лиходійство. Це такий маніпулятивний спосіб мислення.
«Хай люди будуть залежні від тебе».
Може, варто було прочитати цю книжку.
Це наче лідер культу 101.
Ти тримаєш їх трохи голодними,
і тоді ти єдиний,
хто годує їх тим, що їм треба,
і ти можеш контролювати ситуацію.
Боже, заднім числом це дивовижно.
Мені хочеться плакати. Це страшно. Це дуже... страшно.
Чи я легко на це купився?
Я ж по суті з іншого культу.
В дитинстві мене підготували мормони,
і я перекинувся на інший бік, щоб опинитися в тому ж місці.
Коли я побачив, що король голий,
і що він маніпулював мною цими інструментами,
тоді в мене трапилося пробудження:
«Якого хріна я роблю?»
На цьому етапі все було дуже погано, але мене заціпило
через речі, які він мені також казав:
«Я занесу тебе в чорний список, і ти не знайдеш роботи в цьому місті.
Я знаю всіх. Я їх скажу, що ти відстійно працюєш».
Та потім усе досягло кульмінації,
і я навіть не знаю, що це спровокувало.
Він почав надсилати повідомлення, як я нищила компанію
й: «Це все твоя провина, і ти покірна.
Тобі бракує пристрасті, і я вважаю це вартим осуду».
Він надсилає імейл юристу компанії
й ставить у копію директора роздрібної торгівлі й мене,
зі словами: «З понеділка зменшити зарплату І-Джей на 25%».
І це був кінець. Наступного ранку я пішла.
ПРОЩАВАЙ, І-ДЖЕЙ!
Я почав упевнюватися
в тому, що вважав нерозумним.
ДОВ ЧАРНІ
Я отримав 25 дзвінків від Дова на вихідних із проханням зайти.
Потім мені подзвонили деякі дівчата та інші люди:
«Дов намагається тобі додзвонитися», а я такий: «Я не відповідаю».
«Я не відповідатиму до понеділка».
БУВАЙ, КАРСОНЕ!
Так я фактично себе звільнив,
бо я знав, якщо піду, він не мусив мені нічого платити.
То був день, коли я взагалі нічого не їла,
і я сказала: «Дове, мені потрібна перерва».
Дов сказав: «Візьми піцу через дорогу. Повертайся за п'ять».
А я така: «Дове, мені треба поїсти справжньої їжі з овочами».
«Мені потрібна хвилинка».
І Дов накинувся на мене.
І коли він кричав на мене,
я просто дивилася, як дівчинка Дова...
несе йому щойно приготовлений стейк на тарілці
й ставить перед ним.
Я така: «Ти, певно, жартуєш».
І я просто накинулася на нього.
ПРОЩАЙ, МІШЕЛЬ!
Наступного дня його адвокат сказав: «Тобі краще попрощатися з компанією».
Я дивився на компанію.
Її ринкова капіталізація менше ніж 120 мільйонів.
Він довів компанію до ручки.
Річ у тім,
що ця рада відповідальна за те, щоб розібратися в цьому.
Після того, як мене звільнив Дов, мені подзвонили
від незалежного аудитора, який працював на раду директорів
і стало ясно, що вони хочуть позбутися Дова
й шукають інформацію на підтримку цього рішення.
Якщо хтось написав книжку,
як намахувати людей, щоб за будь-яку ціну досягти свого,
і ви призначили його членом ради директорів, це вам точно вийде боком.
Слідчі знайшли сервер,
який Чарні використовував на території компанії.
Там містилися імейли, повідомлення, відео сексуального характеру,
багато шкідливої для нього інформації.
Це голослівні твердження.
Але є відео,
де він був буквально бігає голим у якісь кімнаті,
в його квартирі чи готельному номері,
доки дві його працівниці разом із ним.
Я зараз танцюю.
Він перетнув усі етичні, потенційно законні, лінії й кордони.
Тепер у нас є докази,
що він обмінювався недоречними повідомленнями з працівницями.
«Твоя дупа на тому фото — ідеальна мішень для сперми.
Мені розрядити член, як брудна свиня?»
Це... Це вже геть за межами прийнятного.
Тож... компанія має внести радикальні зміни.
Суперечливий гендиректор American Apparel і засновник вибуває.
American Apparel позбулися Дова Чарні.
Рада компанії його звільнила.
Так, хай йому грець, іде він. Він заслуговує на звільнення.
Гадаю, він вважає, що його ліквідація — це погано для компанії,
а ми вважаємо, що це правильно.
Я навіть вирізала заголовок і статтю
й приклеїла в щоденник,
бо це був такий неймовірний момент, і я хотіла його запам'ятати.
AMERICAN APPAREL ВИГАНЯЄ ЗАСНОВНИКА
Коли його звільнили, я відчув полегшення.
Але я відчув і втрату сім'ю.
Мені було важко це осмислити й прийняти.
Так, було насильство. Були й веселі часи.
Тому це так багатошарово.
Я вірю, що Дова Чарні вигнали,
бо рада побачила,
що ці звинувачення повторювалися знову й знову,
і вони були б змушені далі за них відповідати.
Жінки, які виступили, вчинили дуже сміливо, на мій погляд.
Але, на жаль, через ці арбітражні угоди
їх змусили замовкнути.
І треба було щось робити. Так не могло тривати.
Моя клієнтка прийшла поговорити про її досвід,
про те, що з нею сталося.
Тож ми дійшли до Капітолія в спробі змінити закон,
щоб роботодавці більше не вимагали від працівників
відмовлятися від законних прав.
Вся моя робота в цій компанії було жахливою.
Працювати в цій компанії
ошелешувало й дегуманізувало.
В мене пішло майже вісім років
на розплутування й обдумування того,
що цьому чоловікові дозволили забрати в мене.
Найбільше мне бісить, що він забрав мій голос.
Я хочу розповісти свою історію
й подробиці того, що сталося зі мною в тій компанії,
але я не маю права це робити.
Знаючи, що він може кричати
й іноді тілесність взаємодіяти зі мною,
мені почалося здаватися, що він був здатний
на речі, в яких його звинувачували.
Дов Чарні заперечив усі звинувачення проти нього.
Завдяки підписаним угодам
кожну скаргу було відхилено й відправлено в арбітраж.
Однак під час судового розгляду
деякі заяви жінок стали загальнодоступними.
Ми вперше зібрали їхні розповіді докупи в озвучці акторів.
Мені було 18, коли я почала працювати в American Apparel.
Дов запросив мене в Лос-Анджелес на тижневий тренінг з мерчендайзингу,
який відбувався в нього вдома.
Він не дозволив мені вернутися додому за валізою.
Він дав зрозуміти, що я залишуся в нього.
Дов запросив мене до себе,
і коли я прийшла, на ньому була лише білизна.
Дов запропонував мені бути моделлю для American Apparel.
Коли я з'явилася, на ньому був лише рушник.
Я опинилася наодинці з Довом у його спальні.
Він спитав мене, чи я не ексгібіціоністка чи вуаєристка.
Він затягнув мене всередину й змусив займатися з ним оральним сексом.
А тоді він зажадав орального сексу від мене.
Він намагався сфотографувати, а потім раптом напав на мене,
примушуючи до статевих актів.
Він вимагав показати груди.
А коли я сказала ні, став агресивним і жорстоким.
Він повів мене до спальні, заліз на мене,
і я ледь не задихнулася
від того, що він змушував здійснити ще один сексуальний акт.
- Він міг би бути моїм батьком - Він не відпускав мене.
І намагався содомізувати.
Мені було 18.
ДОВ ЧАРНІ ТАК І НЕ ВІДПОВІВ НА ЗВИНУВАЧЕННЯ В ГРОМАДСЬКОМУ СУДІ
Дову багато чого зійшло з рук,
і, мабуть, так буде й далі.
Люди наче різні тварини, і така людина — це хижак.
То це буде акула чи гримуча змія абощо,
і ніяка злість на гримучу змію чи акулу
змінить те, ким вони є.
Вони завжди кусатимуться.
І це неймовірно засмучує,
бо так воно є.
Яка б не була причина, в суспільстві
ми просто даємо дорогу таким людям.
Через дев'ять місяців American Apparel оголосили про банкрутство.
Чарні заснував Los Angeles Apparel,
перш ніж стати гендиректором іншого модного бренду.
Якщо American Apparel була успішним продовженням тебе,
яке продовження ми отримаємо зараз?
Те саме! Я ні про що не шкодую.
Переклад субтитрів: Людмила Речич