Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
HAREN HOLLAND
Haren er et meget roligt, grønt og fredeligt sted.
Vi har ingen turister her i Haren.
Og sådan kan vi lide det.
Normalt sker der intet her.
Bortset fra den ene dag.
Haren!
Det var fredag aften.
Vi glædede os til festen.
Vi skulle til den største fødselsdagsfest i Hollands historie.
Det mærkelige var, at det foregik i den her lille by.
Det var første gang, jeg hørte om stedet, Haren.
En Facebook-invitation til en piges 16 års-fødselsdagsfest gik viralt.
Pigen havde inviteret sine venner, men glemte at markere det som privat.
Jeg ville bare have en god fødselsdagsfest,
men det blev lidt vildt.
Nogle af mine venner sagde, det måske blev til en Project X-fest.
Project X, den film, gav næring til ilden.
Vent lidt. Er der inviteret 17.000 gæster hjem til mig?
Kommer de mon?
Det var ret skræmmende.
Hvis det her Project X eskalerer, bliver det en katastrofe.
Hør nu her. Der er ingen fest.
Glem det. Vi laver filmen i den virkelige verden.
Kom så.
Hvor er festen? Festen er her!
Alle hoppede rundt, drak øl, morede sig.
Energien vendte sig pludselig.
Folk gik helt amok.
Det var ude af kontrol.
Du godeste, de smadrer alt.
Jeg frygtede, at de kom frem til huset og smadrede alt.
Brændte det ned, ligesom i filmen.
Efter alt det, der skete til festen, forlod jeg Holland.
Jeg kommer ikke så ofte hjem længere.
Jeg tror ikke, hollænderne har glemt, hvad der skete.
Folk ser Holland som et festland.
Meget er tilladt her.
Pot, prostituerede.
Men i virkeligheden er Holland meget kontrolleret.
Hollænderne kan ikke lide, når de uskrevne regler brydes.
Men jeg har aldrig været en, der tilpassede sig.
Nogle gange, når jeg talte med min far, mindede han mig om,
at når man stikker hovedet over græsset, kan det blive klippet af.
Da jeg blev 16, sagde jeg til mine forældre,
at jeg ville holde en fødselsdagsfest herhjemme.
Det er en vigtig fødselsdag for os i Holland,
især fordi man må købe alkohol, når man er 16.
Dengang brugte alle Facebook til alt.
Popularitet blev målt ved, hvor mange venner man havde.
Hvor mange likes man fik.
Folk ville vise, at de var sjove. At de lavede fede ting.
Så jeg lavede begivenheden "Merthes 16 års-fødselsdag."
Jeg inviterede præcis 78 personer.
Jeg blev spurgt, om den skulle være offentlig eller privat.
Jeg valgte "offentlig".
Vi mødte Merthe i 2012, da hun kom på vores volleyballhold.
Hun var den nye pige. Hun kendte ikke nogen.
Vi gik på forskellige skoler. Vi boede i centrum af Groningen.
BEFOLKNING 193.127
Hun kom fra en mindre by nær Groningen ved navn Haren.
BEFOLKNING 18.460
Folk, der bor i Groningen, siger om folk fra Haren:
"De er fra Haren. De er nok fine på den."
- Ja. - Ikke nødvendigvis, men det tænkte alle.
Men hendes personlighed var helt anderledes, end vi forventede.
Hun var selvironisk.
Hun var nem at tale med. Hun passede ind.
Da hun inviterede os, glædede vi os til festen.
Merthe var sjovt selskab.
Vi elskede at se Hollywood-film.
For eksempel Mean Girls, Easy A, Hangover.
Livet i de film var helt anderledes
end det, vi oplevede i Holland.
De unge på min alder ville gerne opleve noget lignende.
DELTAGER (20)
14 DAGE TIL FESTEN
I skolen dagen efter kiggede jeg somme tider på min telefon.
Den gamle iPhone.
Så lille.
Jeg kan ikke huske, hvordan vi skrev, når den var så lille.
Man var lige begyndt at have sociale medier på sin telefon.
Alt var lige ved hånden, og man vidste altid, hvad der foregik.
Omkring frokosttid begyndte deltagertallet at stige.
Men intet usædvanligt.
Jeg slappede af i et frikvarter.
Pludselig bimlede telefonen, og det var en invitation til festen.
Jeg gik i skole med Merthe, men vi var ikke rigtig venner.
Hun boede i et fint hus. De er lidt eliten.
Alle på skolen ved, hvor de bor.
Det ligner lidt huset fra Alene Hjemme.
Det lignede jo et godt hus til en fest.
Derefter så jeg, at det var en offentlig fest.
Jeg var lidt af en rebel.
Så jeg tænkte: "Ville det ikke være sjovt, hvis jeg inviterede flere?"
Men jeg kunne ikke invitere alle mine kontakter på én gang.
Så jeg måtte klikke på samtlige personer på min kontaktliste
for at invitere dem.
Det tog lang tid.
Jeg sendte 500 invitationer.
Alle syntes, det var fedt at invitere flere venner.
Efter pausen kom en af mine venner hen til mig og sagde:
"Laurens crasher din fest og taler om at invitere mange mennesker."
Der tjekkede jeg min telefon.
Der var nu inviteret 3000 til min fest.
INVITERET (3101)
Hvad foregår der her?
Folk var oppe at køre og postede ting på tidslinjen for festen.
Nogle af mine venner sagde, det måske blev til en Project X-fest.
Mor, far, det er mig, Thomas.
Jeg ville være cool for en aften.
Project X-filmen havde premiere tidligere i 2012.
Aftenen handler om at ændre alting.
Alle teenagere vil gerne med til sådan en fest.
Jeg husker folk, der sprang fra tagene.
En forælders værste mareridt.
- Hej? - Thomas?
- Hej, far. - Vi ville bare tjekke op.
At du var klar til natten.
Det er for vildt.
Bedste festfilm nogensinde.
Folk gejlede hinanden op og postede billeder med ecstasy-nissen.
Jeg begyndte at få beskeder: "Sikke en god idé."
Så tog det fart.
Ja, det var spændende og fedt.
Så jeg tweetede noget i stil med: "Kun 3500 gæster."
Jeg troede, det bare var en joke. Det ville lægge sig igen.
Men det stoppede ikke.
Antallet af invitationer steg.
Det blev fordoblet, tredoblet.
Det var vildt.
Vi havde ingen undervisning.
Folk hang hen over bordene og prøvede at fatte, hvad der foregik.
Og læreren blev lidt grebet af det.
Nu begyndte det at føles, som om det måske ikke stoppede.
Så jeg ledte rundt på min telefon for at slette begivenheden,
men dengang var det umuligt fra telefonen.
Det kunne man kun fra computeren.
Men jeg kunne ikke tage hjem endnu, så jeg kunne intet gøre.
Da timen endelig var færdig, skyndte jeg mig hjem på min cykel.
Jeg følte, jeg ikke kunne skjule det. Jeg måtte slå alarm.
Men mine forældre forstod vist ikke sociale medier.
Når jeg postede på Facebook, spurgte de: "Har du sendt dem en e-mail?"
Jeg viste min far begivenheden.
Hans reaktion var: "Hvad er der sket?"
"Der er inviteret 17.000 hjem til mig?"
"Kommer de her?"
Men han forstod ret hurtigt, at hele familien havde et problem.
Så min mor ringede til politiet.
Hun ville høre, om de kunne hjælpe os.
Men politiet forstod nok ikke, hvad en Facebook-begivenhed var.
Så vi besluttede, at jeg hellere måtte slette begivenheden.
AFLYS BEGIVENHED
Det var en blandet følelse.
Det var godt, at det var forbi.
Men på samme tid var det også et antiklimaks.
Jeg har ingen forbindelse til Merthe.
Bortset fra at jeg så hendes fest på Facebook.
Det var den første begivenhed, der eksploderede på den måde.
Jeg var en 18-årig knægt.
Jeg ville bare opleve en episk fest, som i Project X.
Jeg tog lidt at drikke, genindlæste Facebook, og så var den væk.
"404, siden blev ikke fundet."
Jeg var lidt skuffet.
Der sker ikke meget her.
Jeg morede mig. Det gjorde alle.
Jeg følte, det var sluttet for tidligt.
Så jeg lavede en kopi af begivenheden hos Merthe.
Jeg kaldte det Project X Haren.
En surprise-fødselsdagsfest for hende.
Den aften skulle jeg i biografen med en af mine bedste venner.
Vi stod i kø efter popcorn og hørte dem foran os snakke.
"Har du set den begivenhed?"
"Project X. Ja, jeg skal med."
Hvad fanden foregår der?
Hvad foregår der?
Jeg får hele tiden beskeder.
Der er oprettet en ny begivenhed
fyldt med referencer til Project X-filmen
Alle var inviteret hjem til mig.
Hvad fanden?
Hvem har gjort det her?
Det gik helt amok.
Meme efter meme.
186 VÆR BEREDT, MERTHE PROJECT X KOMMER
Memerne gjorde udslaget, for jeg er meme-fanatiker.
Det kørte for mig.
Der var andre memes, såsom: "Hvor er festen? Her er festen."
I et af dem var jeg photoshoppet ind.
Det var totalt skørt. Det var helt ufatteligt.
Hvad i alverden skulle jeg gøre?
10 DAGE TIL FESTEN
Jeg var den første natteborgmester i Groningen.
CHRIS NATTEBORGMESTER
Jeg var ansvarlig for alt nattelivet i byen.
Arrangere festivaler.
Håndtere problematiske barer.
Holland virker meget liberalt,
men der er også meget struktur og mange regler i baggrunden.
Vi har et byråd, men de går hjem klokken fem.
Så møder jeg ind.
Jeg var på Facebook og så den her begivenhed.
Det var lidt sært, for det var i Haren.
Det er en lidt kedelig by. Der sker ikke noget.
Det er for de rige.
Men så begyndte jeg at blive ringet op af beboerne.
De havde en dårlig fornemmelse. Der var noget galt.
Jeg troede virkelig, det kunne gå galt.
Men jeg kunne ikke gøre noget alene.
Jeg mente, at de lokale myndigheder måtte handle.
Jeg arbejdede på min computer.
Så kom der en besked på telefonen.
MARISKA BYRÅDSMEDLEM I HAREN
Nogen havde sendt mig Project X-traileren.
Der var brand i gaderne.
Jeg tænkte: "Du godeste, de smadrer alt."
Hvis det sker i en lille by som Haren, bliver det en katastrofe.
Jeg elsker Haren meget højt.
Jeg var medlem af byrådet i opposition til borgmesteren.
Jeg tænkte, det blev kæmpestort,
så jeg prøvede at advare borgmesteren.
Men han var bortrejst, så jeg kunne ikke få fat i ham.
Jeg prøvede at kontakte borgmesteren.
Jeg ville hjælpe. Jeg ville løse problemet.
Det er natteborgmesterens opgave.
Men han svarede ikke.
Jeg ringede til byrådet i Haren hver dag.
De var vant til at håndtere lygtepæle og gadekryds.
Så de tog det ikke alvorligt.
Vi må finde en måde at stoppe det på.
Vi må finde ud af, hvordan vi beskytter beboerne i Haren.
SYV DAGE TIL FESTEN
Mine forældre var begyndt at blive bekymrede.
"Dukker folk virkelig op?"
"Er vores hus væk om en uge?"
Så begyndte vi at tænke over, hvordan vi kunne stoppe det.
Administratoren af Project X Haren hed Jorik Clark.
Vi skrev frem og tilbage. Snerrede lidt af hinanden.
FESTEN ER IKKE FOR DUMSKALLER, DER TROR, DE ER INVITERET
MAN KAN SE, DU LIGE ER FYLDT 16
Hun kunne vist lide opmærksomheden.
Jeg gjorde hende berømt på Facebook.
Jorik forstod ikke, at det påvirkede mit liv og vores familie.
Det fattede han ikke.
Jeg ville overtale ham til at fjerne den.
En ven, som var venner med ham på Facebook, gav mig hans nummer.
UKENDT NUMMER
Jeg tager den normalt ikke fra et ukendt nummer, men fuck det.
Så jeg tog den og hørte:
"Hej, er det Jorik?"
"Ja, hvem taler jeg med?"
"Det er Merthes far."
Det var skidt.
Han var lidt sur på mig.
Han fortalte, at folk klatrede over deres hegn
og tog billeder af dem i deres stue.
Der slog det mig.
Hvis jeg ødelægger deres liv, ville jeg fortryde det.
Så sendte jeg en besked om, at festen var slut.
DET ER SLUT
Det brød folk sig ikke om.
FESTEN ER SLUT...
SLET BEGIVENHED
Da han slettede begivenheden, var det en lettelse.
Det var slut.
Et par timer senere
dukkede en ny begivenhed op.
Det var tosset.
Det rystede mig.
Det var en kopi af min side.
Antallet steg meget hurtigt.
Der var allerede inviteret 30.000.
Det var et mærkeligt navn.
Der Führer har selvfølgelig en meget negativ betydning på tysk.
Jeg ville tale med administratorerne,
om hvor alvorligt det var,
og at vi indtrængende opfordrede dem til at fjerne begivenheden,
for den var en stor belastning på vores liv,
og det var ikke bare en joke.
Det eneste svar jeg fik, var to ord.
"Æd lort."
4 DAGE TIL FESTEN
Rygterne om festen begyndte at vokse.
Der skulle være en scene. Der kom musikere.
Heineken var sponsorer, som om det var en slags festival.
Det var skørt.
Jeg lyttede til radioen i bilen, og pludselig talte de om Project X.
- Det er Merthe. - Det er Timor og Coen fra 3FM.
- Hej. - Hej.
Så er der snart fest?
Desværre havde alle mit telefonnummer.
Et af de første opkald var fra De Coen en Sander Show.
Jeg var helt rådvild. Jeg blev ved med at tale.
Festen er helt sikkert aflyst.
Du kunne have fået 6000 gaver.
Det havde været skønt, men det dækker ikke prisen på et nyt hus.
Forresten, er jeg i radioen lige nu?
- Ja! - Ja! 3FM! Merthe!
De landsdækkende medier dækkede det.
Byen Haren forbereder sig på tusindvis af uønskede festdeltagere.
Der er nu udsendt 50.000 invitationer via internettet.
En, to, tre. Kom så!
Da der kom en vild video med et banner på en bygning,
begyndte vi at forstå, at det her kom til at ske.
Der var rygter om folk på busser fra forskellige byer i Holland.
Beboere på Stationsweg i Haren er bekymrede.
Der kom nu tusindvis af mennesker.
Det var endnu større, end jeg troede i starten.
Jeg havde en ubehagelig følelse.
Vi var ikke klar til alle disse mennesker.
På dette tidspunkt havde vi gardinerne trukket for døgnet rundt.
Folk tog billeder af huset.
Jeg kunne ikke spille volleyball eller gå i skole.
Folk lavede masker med mit ansigt.
Det var næsten som The Purge, hvor man er fanget i sit hus,
og folk ringer på døren og prøver at komme ind.
Målet for årets udrensning gemmer sig i dit hjem.
Folk var ikke bare sjove længere.
De blev også lidt skræmmende.
ÉN DAG TIL FESTEN
Dagen før festen blev jeg mere og mere nervøs.
Det var ikke et sted, der kunne rumme flere tusinde gæster.
Det ville blive meget farligt.
Hvis byrådet ikke tog det alvorligt, måtte jeg lægge en plan.
Den eneste løsning var at organisere en alternativ fest udenfor Haren.
Jeg sagde til byrådet: "Jeg vil ikke tjene noget på det her."
Så de syntes, det lød som en god idé. "Kan du ordne det for os?"
Normalt tager det måneder at arrangere en stor fest.
Vi havde kun 24 timer til at organisere det.
Jeg sendte en plan.
Men borgmester Bats havde det sidste ord,
og jeg bad til, at han traf det rigtige valg.
Dagen før festen blev jeg inviteret til et møde med borgmesteren.
Jeg håbede virkelig, at borgmesteren ville sige:
"Jeg har truffet beslutning om
at lukke alle veje til Haren, så ingen kan komme ind."
Det ville borgmesteren ikke.
Jeg har en helt klar besked. Festen er aflyst.
Alle skal vide, at der ikke er nogen fest her.
Jeg blev vred, da jeg hørte det.
Hvorfor tager du ikke de unge alvorligt?
Ingen af de unge ville tænke:
"Hvis han siger, der ikke er fest, tror jeg på ham."
Det var for sent. Det var den forkerte udmelding.
Jeg fik et opkald fra byrådet.
Borgmesteren havde besluttet ikke at afholde den alternative fest,
men kun samarbejde med politiet.
De var dumme og naive.
Der var ingen musik og ingen scene. Der var intet.
Hvis man ikke sørger for den slags, laver de unge bare en anden form for fest.
Stuk betyder ødelagt.
Vi ville ødelægge tv-kanalerne, fordi de har regler.
Vi hader regler.
Vi er vilde med Jackass-ting. Åndssvage udfordringer hver uge.
Alle skrev: "Skal I til Project X Haren?"
"Den fest bliver vild. Alle vil tale om den, så I skal være der."
Vi havde en drøm. Vi ville have den største YouTube-kanal i verden.
Så vi måtte gøre det.
Lad os filme det her og have det sjovt.
Vil du til Haren? Fest? Project X!
Så kører vi.
DAGEN FOR FESTEN
Det var morgenen før festen.
Byrådet i Haren bad mig holde øje med de sociale medier,
for det havde de ikke erfaring med.
Jeg blev bedt om at skrive ud, at der ikke ville være en fest.
SJOVT, AT @GEMHAREN HOLDER FEST
Jeg skulle gøre, hvad det krævede.
Skriv til alle: "Hold jer væk fra Haren. Der er ingen fest."
Men vi var bare en lille by med fire likes.
Vi begyndte at skrive rundt, men det var umuligt.
@GEMHAREN, TJEK TWITTER DER KOMMER MANGE:)
Det var som David mod Goliat.
Da jeg tjekkede Facebook samme dag, var 350.000 mennesker inviteret.
Så tidslinjen flød over med indlæg.
SKAL NOGEN FRA LEEUWARDEN MED?
Folk gjorde klar til at ankomme.
HENT DRENGENE, OG SÅ TIL PROJECT X HAREN!
PÅ VEJ TIL HAREN!
Min yngste datter arbejdede i supermarkedet.
Hun fortalte mig, at der var mange sære typer, der købte en masse alkohol.
Alle prøvede at få fat i alkohol.
Vi var 16, og det betyder, at man må drikke.
Vi behøvede ikke falsk ID som McLovin.
Hvorfor har du taget toget til Haren?
Jeg var nysgerrig.
Det bliver fedt at opleve.
Ved frokosttid begyndte folk at samles foran huset
i stort antal og de så ud til at blive.
Pressen ringede meget på døren.
Der er stille hos Merthe. Vi ringer på døren.
Goddag.
Ingen kameraer.
Hendes far har fået nok af det.
Jeg lavede live-dækning af Project X Haren.
ARNOULD JOURNALIST
Da jeg kørte hen til Merthes gade, havde de fjernet gadeskiltene.
Det var lidt sjovt.
Folk har GPS på telefonen, så det er nemt at finde derhen.
Da jeg kiggede udenfor, var der så mange mennesker foran huset,
at det begyndte at føles utrygt.
Så jeg sagde: "Jeg vil væk herfra."
Der var for mange mennesker foran hendes hus.
Politiet besluttede at stoppe det, så de spærrede begge ender af gaden.
Jeg var lettet over at komme væk.
Da vi ankom til min tantes hus, var vi ret stille.
Vi sad bare der, mens vi så det ske.
Om to timer starter festen i Haren for 16-årige Merthe.
Manden ved siden af mig, politiets talsmand Paul Heidanus,
står her med et forsigtigt smil.
Er det rigtigt, at I har 300 betjente i beredskab?
Jeg fortæller ikke om vores forberedelser.
Men vi ved helt sikkert, hvad vi laver.
Alt var under kontrol.
Jeg havde fri, så jeg tog hjem.
Jeg cyklede afsted, og så stoppede jeg.
Jeg så en endeløs række af biler
og mennesker på vej mod Haren.
Vi var i undertal.
Så jeg ringede til folk på rådhuset,
og jeg sagde, at vores beskeder ikke havde virket.
Hver gang et tog ankom, strømmede en masse mennesker forbi os.
Jeg kendte ikke Merthe, men jeg er en festabe.
Vi gik til Haren i en stor gruppe.
Stemningen var god.
Da jeg ankom til festen, havde folk det sjovt.
Vi kunne høre råben og skrigen.
Vi lukkede døre og vinduer.
Man kunne ikke gøre meget mere.
Meget skræmmende.
Jo flere der kom, jo vildere blev det.
Kaos.
Det er helt sindssygt.
Jeg har aldrig kendt nogen med så mange venner.
Project X Haren kan begynde, vi er her!
Alle var oppe at køre, drak øl, havde det sjovt.
Alle tænkte: "Det her skal være vores livs bedste aften."
Alle råbte som vilde dyr.
Hvor er festen? Festen er her!
Jeg elskede det.
Jeg har nogle gange stadig den sang i mit hoved.
Hvor er festen?
For jeg hørte den hele natten.
Mange af de unge mennesker forventede at finde en slags fest.
De så kun afspærringer og nogle få politibetjente,
mens menneskemængden voksede.
Hver gang jeg var på live, skete der noget åndssvagt.
Arnould?
Hej med jer. Hvad laver I her?
Fed stemning, motherfucker!
Hvor længe skulle vi fortsætte det her?
En Facebook-fest tiltrækker mærkelige typer fra hele landet.
Jeg er lige blevet badet i whisky.
- Det er på tide at komme væk. - Godt, Arnoud Bodde. Tak.
Jeg gik tur med hunden for at se, hvad der foregik.
Bag mig var der en gruppe mennesker.
De sang og larmede.
Pludselig følte jeg et slag mod hovedet.
Jeg hørte lyden af knust glas.
De havde smidt en flaske i hovedet på mig.
Hunden begyndte at ryste.
Der mærkede jeg, at stemningen vendte.
Der var noget i luften.
Man kunne se, at det kunne eksplodere på et øjeblik.
Vi befinder os i Merthes gade, og det er vanvittigt.
Det mindede om et fodboldstadion.
Tusindvis af unge mennesker.
Her er kun ti politibetjente.
Der var så mange mennesker.
Flere og flere.
Jeg tænkte: "Der kan umuligt være 300 politibetjente i byen lige nu."
Der var tydeligvis ingen plan.
Det var ikke uropoliti. De var bare almindelige betjente.
De kiggede ængsteligt på hinanden.
Politiet var flere tusinde i undertal.
Jeg vidste ikke, om de kunne holde stand meget længere.
Jeg frygtede, de kom frem til huset.
Og brændte det ned som i filmen.
De havde set filmen Project X.
De ville holde fest i huset.
De ville have swimmingpoolen, men de fik den ikke.
Og folk blev virkelig fulde.
Og nogle blev også aggressive.
Alle råbte.
Hvad fanden sker der her?
Jeg åbnede Twitter og så dem kaste med flasker.
Pludselig hører jeg en masse sirener.
Åh nej. Nu sker det.
Hvis man inviterer politiet til en fest, kan det kun gå én vej.
Der bliver optøjer.
Politiet har affyret et varselsskud.
Politiet begik en kæmpestor fejl.
De prøvede at tvinge os væk.
Det er helt ude af kontrol.
Det er helt sindssygt nu.
De startede en krig, de ikke kunne vinde.
Politiet fremprovokerede det her.
Der sker aldrig noget her, og vi må aldrig gå amok.
Folk smagte den frihed.
Da politiet begyndte at fjerne den, gik folk amok.
Det er bizart.
Hvor længe lader politiet det fortsætte?
Jeg var bekymret for min far, fordi han havde besluttet at blive.
Han ville være der for naboerne.
Jeg håbede, han ikke ville blive opslugt af menneskemængden.
Vi tog ikke til festen.
Jeg ville ikke forøge den menneskemængde, der bragte hendes familie i fare.
Jeg husker billederne i nyhederne.
Det var politiet, der slog folk.
Politifolkene blev aggressive.
Hvis nogen kom tæt på politiet, ville de...
Smadre ham.
Jeg filmede det. Det var helt ufatteligt. Jeg havde aldrig set det før i Holland.
Tæver I løs på folk, når de ligger på jorden?
Det var vildt.
Jeg faldt.
Politiet slog på mine ben med deres stave og den slags.
Men jeg fik rejst mig og slap væk.
Jeg tænkte: "Behandler I mig som en uromager? Så bliver jeg en uromager."
Jeg så folk bukke en jernpæl. Jeg besluttede mig for at hjælpe dem.
Jeg så folk...
...løbe gennem vores have for at undgå politiet.
Det er normalt noget, man ser i fjernsynet,
men nu foregik det i vores forhave.
Folk kastede molotovcocktails ind i bilerne.
Jeg tænkte: "Hold da op, det her er ligesom Call of Duty."
"Det er virkelighed. Det er fucking virkelighed."
Jeg så en kæmpestor fyr tage en stang.
Han begyndte at smadre vinduerne i supermarkedet.
Jeg tænkte bare, at det betød gratis cigaretter.
Så jeg tog hætten på.
Jeg var faktisk den første, der gik derind.
Jeg fyldte posen op til randen.
Jeg levede i nuet. Jeg følte mig vel levende.
Vi filmede bare røveriet.
Det skulle vi ikke have gjort.
På et enkelt sekund brød helvede løs.
"De filmer os!"
"Grib dem!"
Efter få sekunder lå du på jorden.
Folk prøvede at tage hans kamera. "Giv mig kameraet!"
Jeg så nogle arme med store tatoveringer.
Jeg var nødt til at få folk væk fra ham,
fordi jeg selv ville have optagelserne.
Vi filmede noget nyt.
Så hvis vi kun havde 500 abonnenter i Holland,
var det nu, vi kunne vokse.
Og du ville redde mit liv, for ellers...
Også derfor.
Nej.
Uden ham var jeg død.
Vi kastede det hen over et tag, ikke?
Jeg var bange.
Kameraet fik nogle hårde slag.
Men vi fik fat i båndet. Vi reddede det.
Okay, nu stopper det!
Det var fuldstændig sindssygt. Jeg var rædselsslagen.
Vi sad i en bil.
Og vi havde guldet.
Lad os komme ud af den krigszone.
På et tidspunkt i løbet af aftenen fortalte politiet min far,
at to piger var døde i menneskemængden.
Undskyld.
Så det var hårdt.
Folk døde til min fødselsdagsfest,
og jeg havde været en del af det, og det var bare en tom følelse.
Man kan ikke...
Det er svært at forstå.
På Twitter er der rygter om, at en pige er blevet trampet ihjel,
mens andre siger, det ikke passer.
Hvad ved du om det?
Vi har også læst det samme på Twitter, men det er ikke bekræftet af politiet.
Jeg ville cykle hjem, men jeg kunne ikke, for der var glas overalt.
Det virkede, som om en tornado havde ramt byen.
Så jeg gik, og jeg følte mig skyldig. Jeg var ked af at være indblandet.
Senere hørte vi heldigvis, at ingen var døde.
Men den følelsesmæssige påvirkning hang fast.
Omkring midnat vandt politiet endelig kontrollen,
og tingene faldt til ro.
Der så jeg bilen.
Forruden var smadret, og sidespejlene var revet af.
Der var fodspor ovenpå bilen.
Der lå en stor trekantet murbrok på passagersædet.
Jeg stod og kiggede på den.
Bag mig hørte jeg en kollega sige:
"Er det din bil?"
"Ja, det er min."
Jeg har beholdt murbrokken som en souvenir.
Min kæreste har spurgt mig, om vi virkelig skulle beholde den.
Ja, vi beholder murstenen.
Vi var oppe hele natten.
Redigerede filmen.
Og lagde den på vores hjemmeside.
Efter en time gik det viralt.
Det var det første store hit for StukTV.
Det begyndte med Project X Haren.
Efter 12 år er vi en af de største YouTube-kanaler i Holland.
Indledende analyser viser, at vi har at gøre med det værste afskum,
som på en velforberedt måde bevidst opsøgte konfrontation.
Borgmesteren og politiet tog ikke ansvar.
Han kaldte de unge afskum. Jeg var ikke enig.
De kom til Haren for at have det sjovt.
Og de gjorde alt for at forhindre dem i det.
Uromagerne har efterladt folk i Haren i chok.
De samlede skader kendes ikke.
Alle vinduer er knust. Det er slemt.
Vi må arbejde hårdt i dag for at få Haren ren igen.
Vi er stadig det bedste lokalsamfund i Holland.
Undskyld.
Dagen efter gik jeg en tur med min mand, og det hele var allerede ryddet op.
Jeg var meget stolt af byens befolkning.
Jeg vågnede med tømmermænd, og det hele var overalt på Facebook.
Folk taggede mit navn under videoerne.
Fucking stikkere.
Det her ville ramme mig i røven.
Så jeg besluttede mig for at gå tilbage og aflevere det, jeg havde stjålet.
Jeg havde virkelig dummet mig.
OVER 100 PERSONER BLEV ANHOLDT, EFTER POLITIET HAVDE ANALYSERET VIDEOERNE.
17 KOM FOR RETTEN I FORBINDELSE MED UROLIGHEDERNE.
Vi spørger, hvilke konsekvenser den kritiske rapport om Project X Haren får
for borgmesteren og politichefen?
EFTER OPTØJERNE VAR DER EN UNDERSØGELSE
AF BORGMESTER BATS' OG POLITICHEFENS HÅNDTERING AF PROJECT X.
Den ene gang, han skulle have været her og ikke løbet nogen risiko
og bare beskyttet befolkningen,
der svigtede han.
Det burde være gået anderledes.
Det skal der ikke herske tvivl om.
Og for det beder jeg i dag om undskyldning.
EFTER OFFENTLIGT PRES TRAK BORGMESTER BATS SIG FRA POSTEN.
HAN AFVISTE AT DELTAGE I DETTE PROGRAM
Et par år efter Project X var jeg til fest, og der kom Merthe ind.
Jeg genkendte hende straks.
Men jeg skammede mig, så jeg sagde ikke noget.
Hans ansigt så bekendt ud, men jeg kunne ikke helt placere det.
Hun så på mig, og jeg så på hende. "Du er ham den fyr, ikke?"
"Ja, det er mig."
"Det er fint, det er fortid. Bare rolig. Vi var unge og dumme."
Jeg tror ikke, de fleste til festen
ville lave optøjer eller begå kriminalitet.
Jeg tror, mange kom for at have en fest.
Jeg tror, det er normalt og helt indgroet
i teenagere på den alder,
at de vil gøre oprør og bruge deres frihed.
De vil udtrykke deres personlighed.
Jeg havde været der, hvis det ikke var min fest.
Tekster af: Jesper Østergård Samson