Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
T U R B U L E N C I J A
Prevod i obrada: Dr IggY
Izvolite, gospodine Klejborn.
Baš mi je žao.
Nema štete dok se mastilo ne razmaže.
Gospodine. Ovaj... Samo sam hteo da kažem koliko sam zahvalan.
Uz sva ta otpuštanja, nisam očekivao da ću ostati ovde. -Mlad si. Zaslužio si.
Uništavaš ljudima živote.
Mislio sam da je otišao. -I ne možeš ni da me pogledaš u oči, je l’ tako?
Otkačio si nas sve. Svu staru gardu. -Nije tako.
Pomogao sam da se ova firma izgradi od temelja. Ovo je moj život!
Šta ako smanjim sebi platu? Molim te, preklinjem te.
Zašto ne bismo o ovome pričali kasnije, nasamo?
Neće biti kasnije.
Smiri se. Samo se smiri. -Možemo da pričamo o tome, obećavam. Obećavam. -I?
Samo nemoj to da upireš u mene. -Lažeš!
Samo nemoj to da uperiš u mene. -Lažeš. -Molim te.
Stani i samo razmisli šta radiš. Ovi ljudi, to su ti prijatelji. Oženjen si.
Oženjen si, je l’ da? I ja sam. Dobro. Ona mi znači sve.
Radi kao vaspitačica u vrtiću i obožava decu,
a mi očajnički želimo jedno svoje. Ali upravo je imala pobačaj,
pa ćemo pokušati ponovo i... Molim te, molim te, nemoj, nemoj mi to oduzeti.
Dobro dan, Los Anđeles. Ovo je vremenski kanal. Danas će sunce
ustupiti mesto kiši... jer nam stiže hladnije vreme. Temperature će biti
prilično sveže, između 10 i 15 stepeni. -Dušo, kako si? -Da, dobro.
Samo... Hoću da kažem da mi je žao što te ranije nisam zvao
i, znaš, samo da proverim da li si dobro. Auto još uvek dobro radi?
I sigurna si da i dalje ne želiš novi?
I...
Da, čekaj, čekaj, čekaj. Uspori. Šta nije u redu? Jesi li dobro?
Da. Da, znam da sam trebalo češće da se javljam
nego što jesam.
Samo mi je baš potrebno da te vidim odmah.
Znam, dušo. Ali videćemo se sutra. I dalje me ti uzimaš na aerodromu?
Da, naravno. Slušaj, moram da idem. Ali zvaću te kasnije, važi?
Volim te. -I ja tebe volim.
Šta? Kako možeš da me zaboraviš? Uvek nosim istu garderobu.
To mi je srećna kombinacija. Ali slušaj, stalno dolazim ovde.
Žao mi je. Nikad te ranije nisam video. -Daj mi. Samo jednu.
Moraš da kupiš piće. -Rekla sam da ću kupiti piće.
Zašto mi samo ne daš masline? -To je hotelsko pravilo. -Gde? Pokaži mi.
Gde piše da masline ne smeju da se jedu bez pića? -Žao mi je,
ali ako nastavite da pravite problem, moraću da vas zamolim da odete.
Ne pravim problem. Ne pretim vam i ne vičem.
Ne, samo mi daj maslinu. -Moraš da kupiš piće. -Častiću damu pićem.
Naravno, gospodine Klejborn.
Gospodine, mogu li vam doneti još nešto? -Zdravo, ja sam Džulija.
Zek.
Znam da zvuči čudno, ali ubil bih za jednu maslinu. -Nije baš moj fazon.
Ne?
Vrlo dobro, gospodine. Dezire Diboa. -Diboa.
Doguraće daleko. -Nadajmo se da će ostati baš ovde.
Dakle, posao te dovodi ovde? - Da. -I čime se baviš?
Ništa posebno. -Sigurna sam da jeste.
Pričaj mi.
Hajde da ne pričamo o poslu.
Moja žena.
Na putu je ovamo iz Los Anđelesa. Provešćemo nekoliko dana u Dolomitima.
To nam je Zekasneli medeni mesec. -To je baš romantično.
Da, uzeo sam nam ceo deluks paket. Znaš, sve ide uz to.
Spa, vožnja balonom, sve moguće. -A da li ona voli masline?
Ne. Zašto? -Kažu da se suprotnosti privlače.
Putovanje ti zvuči savršeno. -Da. Hvala.
Prošli smo kroz težak period, pa... -Zašto? Izvini.
A ti? -Još tražim pravu osobu.
Mislio sam, šta te dovodi ovde?
Samo čekam jednog prijatelja.
Za to da se sutra sjajno provedeš sa ženom.
Znaš šta?
Izgleda da se moj prijatelj neće pojaviti.
Slušaj, ne znam gde ti misliš da ovo vodi.
Prilično je bezobrazno od tebe da to pretpostavljaš. -Volim svoju ženu.
Ona mi znači ceo svet. -Hvala što si to podelio sa mnom.
Zapamtiću to.
Zašto je to uradio?
Stvarno sam mislio da će me ubiti.
Ali sve vreme sam mislio samo na tebe.
I to sam mu rekao.
Ne krivi sebe. Nije tvoja krivica.
Baš mi je drago što si ovde. -I meni.
Obožavam ovu ogrlicu. Hvala ti puno.
Za trenutak ćete moći da vidite Tre Čime sa leve strane.
A za dvadeset minuta
stižemo u Kortinu.
Misliš da će tvoja žena da sazna?
Šta da sazna?
Za nas.
Sprdaš se, batali me.
Nikad mi ne dosadi ovaj pogled. Znaš? -Pa, vidim zašto.
Ćutanje je skupo.
Sve propuštaš, Zek.
Da. -Šta je to? -Ma ništa. -Samo, znaš...-500.000 eura
...privodim posao kraju. -Klikni da platiš. Dosadne ugovorne gluposti.
Moraš malo da se opustiš. -Da. -Zar ne možeš da ostaviš posao
na nekoliko dana? -Ne, ne. Samo da ovo raščistim
i onda sam sav tvoj. Moji advokati vole ološe kao što si ti.
Neverovatno je.
Izvolite.
Trebalo je vremena da ubedimo kuvara da pristane, da znaš.
Gospodine? -Da.
Hvala.
Dušo. -Isuse Hriste. - Izvini, gasim ga. -Dobro.
Sav si napet. Ti si mi sada na prvom mestu. -Hvala. Moraš malo da popustiš.
Ne želim da dobiješ srčani udar ili nešto. Obećavaš? -Obećavam.
Šta si mi uzeo? -Pa, na veliko zgražavanje italijanskog naroda,
imamo picu sa ananasom. -Ne. -Da, znam. -Moja omiljena.
Kuvar nije bio oduševljen. -Nije? Hvala. Kako si, do đavola, to izveo?
Sve za tebe? -Moj heroj.
A šta si ti uzeo sebi? -Nešto što ovde ne izaziva opštu sablazan. -Izvini.
Pobedila sam. Jedva. -Hajde.
Zek. -Šta? -Mislim da još uvek
nisam spremna.
Moraš da prestaneš da kriviš sebe. Ne smeš sebe da kriviš, Emi.
Znam.
Stići ćemo do toga.
Koliko god ti vremena treba.
Zdravo. Spremni da vidite svet onako kako ga nikad ranije niste videli? -Da. Da.
Zek? -Da. -Drago mi je da te vidim. -Emi. Drago mi je.
Dobrodošli. Ja sam Hari. - Zdravo, Hari. -Drago mi je.
Obučen na morima, ali predodređen za nebo.
Dakle, održaću vam kratko bezbednosno uputstvo, a onda polećemo.
Nemamo vremena za gubljenje. -Amerikanac si? -Da. Da. Rođen i odrastao u Čikagu.
Preselio sam se ovde pre nekih jedanaest godina sa porodicom.
Čist vazduh, čist život.
Dobro, vreme je da stisnemo gas. Unuku mi je uskoro peti rođendan.
A ja sam animator. Ja sam profesionalni klovn. -Ma nemoj.
Još iz dana u cirkusu, kad sam bio klinac. To je sasvim druga priča,
ali čekamo još par ljudi,
ali izgleda da ćemo biti samo mi, pa bezbednosno uputstvo. U redu.
Letenje balonom je najbezbedniji vid vazdušnog saobraćaja
dokle god se pridržavate par pravila. Zvučaće vam neverovatno,
ali neki ljudi...
Zabranjeno je pušenje ili vejp u korpi. Nemojte bacati ništa van korpe,
i obavezno mi recite ako imate bilo kakva zdravstvena stanja ili ako ste trudni.
Ne. U redu. -Dobro, onda. Ne dirajte nijednu polugu, konopce niti instrumente.
Ja ću se pobrinuti za sve to.
Tajming ti je savršen. -Da, izgleda da se moj prijatelj ipak neće pojaviti.
Hvala. -Dobrodošli. -Zdravo, ja sam Emi. -Zdravo, ja sam Džulija.
Drago mi je. -Ovo je moj muž, Zek. -Zdravo. -Hari. -Drago mi je.
Pa, izvinite zbog kašnjenja.
Je l’ ovo neka posebna prilika za vas dvoje? -Da.
To nam je Zekasneli medeni mesec. -Baš slatko.
Ne mogu da zamislim bolji način da se to proslavi nego u balonu. -Da. -Zar ne? Da.
Znaš šta, ne osećam se baš najbolje. Mislim da bi trebalo da...
Hajde da ovo odložimo za drugi put. -Nema problema, Zek.
Ja ću se pobrinuti za tebe. -Ovome smo se radovali nedeljama. -Da.
Zato sam zamolio asistenta da nam Zekaže privatni let.
Volela bih da budemo samo mi. -Znam, znam. Ali samo je još jedan, biće u redu.
Da li si ovo već radila? -Jesam. Skoro da je opsesija. -Da? -I te kako.
Zar ne? -I vidim da će ovo biti ludo dobar provod. -Da. Dobro, onda.
Ako vam nije teško, stanite tamo u ćošak, molim vas. Zek, ti ovde.
Emi, dođi ovamo. -Da. -I sada je naša težina savršeno raspoređena.
Da li ste spremni? -Da. -Hajdemo. -Bože.
Pusti to, Zek. -U redu.
Koji kurac misliš da radiš? -Telefon je kod tebe. Prebaci pare odmah
i svi možemo da uživamo u letu.
Neverovatno.
Nikad ne dosadi. -Ne? -Ne.
Hajde da dodamo malo.
Prelepo je.
Baš kul.
Ovo je Bolonja Indijan Novembar Bravo. Na nebu smo.
Bolcano kontrola letenja, let potvrđen.
Samo obratite pažnju na formiranje oblaka na istoku, ne bi trebalo da utiče.
Javljam da sve ide po planu. Sve je tip-top. -Hvala na ažuriranju, kraj.
Znači, ne prepoznaješ me, je l’ tako? -Ne. Bojim se da ne.
U redu. -Gde misliš da si upoznala mog muža? -U Cirihu. Skoro.
Mislim da greši.
Ali sigurna sam da sada svi možemo da se upoznamo. -To je odlična ideja.
Emi. Ovde su čaše za šampanjac
Ako ćeš da učiniš čast. Imam jedno strogo pravilo.
Šampanjac pijem samo na dva mesta.
Prvo, kad sam u balonu na vruć vazduh, a drugo, kad nisam.
Izvoli.
Ovo je putovanje broj 499.
Ali siguran sam da će ovaj let biti isto toliko poseban kao i sledeći.
Izvolite. Uživajte.
Živeli.
Znači radiš u Cirihu? -Da, tako je. -Da. I čime se baviš?
Pomalo je dosadno. Cimam ljude koji duguju pare.
Znaš, naplata potraživanja za privatnu banku. -Pa ne zvuči mi dosadno.
To je baš ljubazno od tebe. Ali hajde da ne pričamo o poslu.
Još jednu. -Ne bih trebalo. -Ma daj.
Nikad ne mogu da kažem ne. A ti?
Ovo je Santa Magdalena odakle smo upravo došli. Stvarno je neverovatno, zar ne?
Da. Hvala. -Izvoli.
Nestvarno je.
Ovde gore stvarno možeš da resetuješ ko si. -Zek, pogledaj ove predele.
Vidiš onaj greben prema kome idemo tamo, to se zove Gajzler Ridž.
A pošto nema mesta za sletanje u planinama, okrenućemo se
i vratićemo nazad. -Pa kako uopšte upravljaš ovim, mislim?
Pa, samo menjaš visinu, pravac vetra se menja u zavisnosti od visine.
Pa to zvuči komplikovano. -Pa, to je ono što letenje čini jedinstvenim.
Putovanje je odredište. Moraš da se prepustiš elementima.
Let je najbolji način da izbegneš probleme.
Naravno, ne možeš ostati gore zauvek,
Oduvek radiš ovo?-Pa, dugo sam bio u mornarici. Na kraju sam se penzionisao.
Hteo sam da ostanem aktivan, pa sam završio u vazduhu,
i još me plaćaju za ovo.
Baš si srećnik.
Srednjoškolski hor. Znaš, ovde gore, samo zabaciš glavu i pustiš glas.
Pevaš celom svetu.
Prelepo. -Ajde ti sad, Emi.
U redu.
Baš mi se sviđa. Prirodno, skroz.
Isuse.
Dobro. -To je originalno.
Dobro je.
Zek, ajde.
Ne. -Ja, jesam.
Gotovo. -Dozvoli meni. - Kad si ovako visoko,
stvarno se osećaš nekako bespomoćno, zar ne? -Da. Da.
Definitivno ti da drugačiju perspektivu,
imaš osećaj kao da si udaljen od svega ostalog.
Natera te da shvatiš šta ti je zaista važno. -Apsolutno.
Da li bi mogla da nas slikaš? -Naravno. Hajde.
I, ne. Hajde, Zek. Hajde. Moraš malo da se opustiš.
Hajde, sav si nekako ukočen. A to ne želimo, zar ne?
Smešak.
Prelepo. -Hvala.
Hari. Mogu li da te slikam?
Izgledaš sjajno. Jednu s nama? Možda jednu zajedno.
Uživavaš u ovome? -Baš lepo. -Više nego one večeri.
Zek, možeš li da slikaš mene i Harija?
Večno bih ti bila zahvalna.
Hvala. -Hvala.
Hari.
Gore, gore i dalje.
Jebote. Na trenutak sam se zabrinula. -Uvek imam kontrolu.
Imaš li? -Pa da, ako znaš šta radiš, možeš brzo da rešiš stvari.
Da. I to te, pretpostavljam, izvuče iz nezgodnih situacija.
Tačno.
Moraš da se pozabaviš ovim, i to uskoro.
Čime da se pozabavi?
Mislim da ako pokažeš karte, ostaćeš bez ruke. -Totalno sam zbunjena.
O čemu ti pričaš? Ne kapiram.
Ljudi, ajde malo da se opustimo. Atmosfera postaje malo zategnuta.
Zašto jednostavno ne uživate u ovom vazduhu? Potpuno bez zagađenja.
Šta, Zek?
Zlatni orao. Neverovatno.
Baš retko se viđaju. Baš ste srećni.
U redu, okreni balon nazad. -Razumljivo je da budeš malo nervozna
ako nisi iskusan letač. -Ne, ne, ne. -Rekla sam da okreneš balon.
Nije to baš tako jednostavno. - Baš me briga. Uradi to.
Očigledno imate nešto da raspravite, ali to nećete raditi ovde.
Vratiću vas bezbedno za pola sata. Usred smo planina.
Nemoguće je sleteti. Moramo da se vratimo pomoću vazdušnih struja.
Hoćeš li da sarađuješ?
Ne kapiram. -Da, jer ona nema veze sa mozgom. -Ne sećaš me se.
Ne. -Stvarno? Ne? Pogledaj me. Ne sećaš se da si me častio pićem?
Častim pićem gomilu ljudi. -Šta? Skupi šampanjac. Dezire Duboa?
Pa možda mu sve njegove žene liče jedna na drugu posle par čaša penušavog. -Da.
Je l’ to u pitanju?
Gledaj, tvoj muž misli da može da me iskoristi
i radi šta hoće bez ikakvih posledica. Pa, ne. -Stvarno?
Šta ti zapravo govoriš? -Bože, Emi. Ma nemoj ni da se trudiš.
Ti ništa ne znaš, je l’ da? E, to je baš čudno, jer ja znam sve o tebi, Emi.
Znaš? -Da. Znam da su se stvari između vas dvoje ohladile
otkako ste izgubili bebu. -Sranje.
Slušaj, možda sam izašao i popio par pića, u redu?
Znači, ipak si pio s njom? -Ne bih rekao ništa tako lično.
Ne? -Verovatno samo da su stvari bile malo teške za nju. -Da ti ne želiš seks.
Dobro. To je čista glupost. -Baš zgodno. Emi. Dobro. -Zašto bi ti uopšte
to delio sa potpunom neznankom? - Ne, nisam bila potpuna neznanka.
Reci zar nisam? -Spavao je sa mnom. - Dobro. E pa to je laž. -Je l’? -Laže.
Ne, ona laže. Je l’? -Je l’ laž? Emi, ona laže.
Onda kako znam za ovaj beleg? -Jebote. Ne diraj me. -Znači istina je.
Emi, hajde. Šta? Šta? Čekaj malo. Ti stvarno veruješ njoj.
Pogledaj je. Molim te. -Možete li se svi malo smiriti.
Ne verujem da ovako provodim dan. -Možeš ti lepo da se jebeš i
držiš se po strani. Prestani da vičeš na njega.
Slušaj me, molim te. Dobro, gledaj. Samo me pogledaj, Emi.
Pogledaj me. Ne lažem, u redu? Kunem se. Zašto je ona ovde?
Zato što zna ko sam ja. I hoće pare. U redu. Pokušava da me uceni. -Stvarno? -Da.
Pa zašto mi to jednostavno nisi rekao.
Nisam mislio da ćeš to ozbiljno shvatiti, Emi? Ona je jebeno luda.
Kad se sve to desilo? -Bože, ne znam... Pre par noći.
Kupio sam piće jer joj je barmen kenjao.
I ona je onda sve ovo uradila, potrudila se da dođe na ovo putovanje
da bi te zbog toga ucenjivala? -Znam. -Da. To nema nikakvog smisla. -Upravo tako.
I popili smo jedno piće, jedno jedino piće. -Ne, bilo ih je više. -Samo to.
Dobro, možda par pića. Ne znam. -Mislila sam da je bila
flaša šampanjca. -Ma jebote... Ne sećam se, u redu? Imao sam usran dan. -Dobro.
Dobro, pa zašto mi onda nisi jednostavno rekao za ovo, i kako, dođavola, ona zna
za tvoj beleg? -Društvene mreže. Dobro. Postoji fotografija...
Svi imaju društvene mreže.Fotke nas sa Havaja. Verovatno ih je tamo videla,
vidi se to na svakoj. -Ja ne koristim društvene mreže.
Ne koristiš? O čemu ti pričaš? Naravno da ne koristiš. Dobro.
Emi, dosta je. Dobro, zašto se uopšte raspravljamo oko ovoga. -Ne diraj me.
Trebalo je samo da platiš, Zek.
Šta, misliš da samo zato što sam bio dovoljno fin
da te častim pićem možeš da dođeš i da me ucenjuješ nekim sranjem?
Sranjem? Stvarno? -Mislim, da imam nešto da krijem, samo bih ti platio, zar ne?
Ali nisam. Tako da mi je stvarno žao. Mislim da je tvoja mala igra gotova.
E, ne bih rekla. -Šta radiš? -Otvaram ventil,
previsoko smo. -Ne, stani. Stani.
Rekla sam da to ne diraš.
Ti… ti se nećeš izvući sa ovim. - Pomoć, pomoć. Jebote, ženo.
Šta, do đavola, radiš? -Pa nama radio ni ne treba, zar ne?
Ako smo pobegli od svojih problema. - Jedini problem koji sada imamo
je kako da spustimo ovaj balon. Jasno? Ja to ne radim. Nestaće nam kiseonika,
onesvestićemo se i umrećemo.
U redu. Slušaj. Rekla si šta si imala. Molim te.
Dovodiš nam živote u opasnost.
Možeš li samo da pustiš Harija da upravlja balonom?
Ne. Stani.
Prestani. -Ne mogu. Jesi li dobro? -Jesam.
Skini jaknu.
Čekaj, pomozite.
I dalje se dižemo. -Treba mi konopac da otvorim ventil.
A sad je van domašaja. -Šta to znači? Ne možemo da dođemo do njega?
Polako. Polako.
Dobro si? -Da. -Bićeš dobro. -Hvala.
Hari.
Šta ti…
Hari? -U redu.
Previše je…
Imaš li ga? -Dobro. Krećem.
Radi.
Hajde. -Pazi. -Ne. Ne.
Koji kurac? -Bio je nesrećan slučaj. -Ubila si ga, jebote.
Bio je nesrećan slučaj. -Bože moj. -Nisam htela. -Sranje, sranje.
Svi smo videli šta si uradila. -Ne, ne. Nisam htela. -Oboje smo to videli.
Mi… -Nije mi bila namera.
Bože moj.
Ako nastavimo da se dižemo, svi ćemo umreti. -Dobro. Dobro.
Srušila se, Emi. - Znam. -Šta se dešava?
Moramo da dođemo do onog konopca.
Čekaj.
Emi, šta to radiš?
Moramo ovo da vežemo.
Ne. Nemoj. Molim te, nije bezbedno.
Isuse Hriste.
Drži se, Emi. Odmah sam iza tebe.
Imam ga, Zek. Evo, imam konopac. Spuštamo se.
Zek.
Zek. Zek! Zek! Probudi se. Zek.
Bože.
Koji kurac.
Deluje prilično ravno tamo gde idemo. Mislim… Mislim da bi vetar mogao
da nas odnese skroz preko planina do onih polja. Možda samo da pustimo da sleti.
Samo da zatvorim ventil neposredno pre toga, da ne padnemo prebrzo.
Treba da je vežemo, jel da? I da zapušimo usta. -Zašto?
Da ne može da priča o tome šta se desilo. -Ne, nego zato što je opasna.
Šta još ima ovde?
Dobro.
Stvarno nisam spavao s njom.
A beleg? Kako je znala za tvoj beleg? - Ne znam, slike na društvenim mrežama.
Ona ne koristi društvene mreže. - Bože. Ozbiljno? Emi, slušaj. Dobro.
Izašli smo na piće. Nabacivala mi se, i to je bilo sve. U redu?
Stvarno ne znam kako drugačije da ti to dokažem.
Pokaži mi tu objavu na društvenim mrežama. Znaš, onu gde se to vidi?
Mislim, morao bi da budeš skoro go. Ne mogu sad. Nemam signal. -Pa baš zgodno.
Znaš šta?
Imam ih sačuvane na telefonu, evo.
Evo. Vidiš?
Da. Hoću da ti verujem, Zek. -Emi, trebaš mi.
Ne mogu da zamislim svet bez tebe i bez porodice koju ćemo imati.
I kad se vratimo kući, naći ću ti najboljeg lekara za plodnost
koga novac može da plati.
U redu. Dobro.
Ovo ne izgleda dobro.
Slupaćemo se. Dobro, šta da radimo?
Čekaj, ovo je zatvoreno. Moramo da promenimo pravac.
A kako kad ovo ne radi? -Moramo da se rasteretimo. -Treba da je bacimo napolje.
Ne. Hajde. Bacimo ovo.
Dobro. Mislim da deluje.
Da. Da. Dobro.
Hajde, uzmimo i ovo.
Dobro, sledeće. Hajde. Pazi.
Isuse. Čekaj, čekaj, čekaj. Možda bi trebalo da ostavimo jedan.
Možda će nam trebati kasnije. -Neće biti kasnije ako ovo ne raščistimo.
Sranje. -Šta sad da radimo? -Drži se čvrsto. Udarićemo.
Sranje. Drži se.
Isuse.
Hajde.
Ne znam zašto si mene ciljala. Bilo je drugih tipova u hotelu.
Misliš da možeš da dođeš ovde i radiš šta hoćeš? Je l’ to misliš?
Prestanite. Oboje.
Koji kurac…
Je l’ ovo u redu?
Ne znam.
Ti pojma nemaš, je l’ tako?
Imam para. I mnogo drugih tipova ima para.
Pa hajde. Zašto si baš mene ciljala?
Ubio si mog oca, Hansa Fišera.
On mi je bio otac. -To je čovek koji je sebi oduzeo život?
Radio je za Krigera četrdeset godina. To mu je bio ceo život.
A tebe baš briga. Zar ne? - Naravno da me je bilo briga.
Bila je to poslovna odluka, u redu?
Odluka koja je značila da kompanija može da preživi
i da stotine zaposlenih mogu da zadrže posao. -Ali ne i on.
Samo jedno bezvredno govno koje moli da ne bude pušteno niz wc.
Imao je sjajnu otpremninu, penziju pred sobom, ali je sam odlučio da sve okonča.
Ne ja. -Moj otac mi je bio sve.
Bio je jedina osoba s kojom sam mogla da razgovaram.
I jedini koji je brinuo o meni kada više nisam mogla da se nosim sa svim ovim.
Ali šta ti uopšte razumeš? Ti ne razumeš ništa, razmaženo govno
u svojim dizajnerskim odelima i čarapama sa inicijalima.
Znaš da sam se raspitala o tebi. Sve si nasledio.
Nisi ni dinar zaradio, govno jedno. - Ti si jebeno luda. -Nisam luda.
Ti jesi. Ti si jebeno luda. -Nisam luda.
Nisam luda. -Džulija, stani, molim te. -Ubola me je. -Nisam luda.
Žao mi je zbog onoga što se desilo tvom ocu. Oboma nam je.
Zaista nam je žao. Niko ne kaže da si luda. Možemo da ti pomognemo.
Možemo reći da je bila nesreća. -Ne, nije bila. -Ućuti, Zek.
Slušaj. Slušaj. Mi možemo sve ovo da sredimo. Možemo da se pobrinemo
za sve. Da. Molim te, molim te, slušaj. Slušaj. Smiri se.
Ovo se ne može srediti. Moj tata je mrtav. Nemam više šta da izgubim.
Džulija. Džulija. -Gotovo je. -Džulija. Džulija.
Stani, molim te. Molim te, molim te. Ne, ne, ne. Molim te, stani,
Stani, molim te. Nemoj.
Ne mogu više ovako. -Biće sve u redu. Molim te, pusti me da ti pomognem.
Samo mi daj nož. Džulija, samo mi daj nož.
Obećavam ti, sve će biti u redu.
Žao mi je tebe, Emi.
Nikada nisi trebalo da se udaš za ovo govno.
Koji kurac, Zek?
Zek, koji kurac?
Štitio sam te.
Emi.
Da li si dobro? Daj da vidim. Daj da vidim.
Uradi nešto? -Da, da, da. U redu. Čekaj, drži. Drži. Drži.
Drži. Evo, drži. Sranje. -Bože.
Emi.
U redu je. -Možeš li malo brže? -Rešiću ovo. Dolazim.
Evo, evo. Stavi ovo... Drži ovo. Drži. Pritisni.
Bože.
U redu. Samo drži ovo gore.
Šta još da radim?
Mislim da mi je htela dati nož? -Morao sam tebe da stavim na prvo mesto.
Samo želim da se ovo konačno završi.
Postaje sve veće.
Guraju nas ka onim planinama. - Moramo nešto da uradimo. -Znam.
Možemo li ponovo da pokrenemo ove gorionike?
Sranje. Nisu povezani. -Bože.
Sranje.
Da.
Sranje.
Emi, gubimo visinu jako brzo.
Zašto ne radi?
Pilot-plamen se ugasio. -Šta?
Imaš li neku drugu ideju? -Ne. A ti? -Treba da je bacimo napolje.
Šta? -Mrtva je. Koga boli kurac uopšte?
I još me jebeno plaši.
Evo. Probaj ovo. -Jebote.
Čekaj. Moraš ovo da uključiš u isto vreme.
Da, to je to. -Da.
Opet? -Da.
Da.
Radi. -Da.
Ne. Ona litica je previsoka.
Moramo još da olakšamo. Baci sve napolje.
Moramo da gubimo visinu. Dole je još jedna vazdušna struja.
Moramo da je uhvatimo. -Šta? Moramo da je uhvatimo.
Tamo je još jedna vazdušna struja.
Zek, previše se približavamo.
Možeš li da mi pomogneš?
Jebote.
Ne mogu da verujem da je mrtva. -Nije moja krivica.
Bila je samoodbrana.
Znam da nije tvoja krivica. Ne kažem da jeste. Samo...
Kažem da se ništa od ovoga ne bi desilo da je nisi častio pićem. -Šta?
Da je nisam častio pićem?
Znači sad je ovo moja krivica zato što sam nekoga častio pićem?
Pokušavaš li da svališ sve na mene? - Ne. -Imaš li ti pojma kako je bilo
živeti s tobom poslednjih šest meseci? -Morao sam... -Slušaj.
Bukvalno da te vučem da izađeš sa mnom. -Da. Znaš li zašto ne izlazim?
Jesi li ti jebeno normalna? Izađem na jedno piće,
i onda se desi sve ovo. -Imam razlog za to. -Nije moja jebena krivica.
Da li ti je normalno da ideš na piće sa nekom nasumičnom ženom? -Nemaš ti pojma.
Jebi se. -Jebi se, Emi. Jebi se, ti jebeni... -Jebi se.
Zek! -Evo! -Zek.
Emi.
Emi. Puca.
Hvataj ovo. -Zek.
Emi.
Zek.
Jebote.
Dobro si. Dobro si.
Zašto si... Zašto mi nisi pomogao? -Šta?
Kad si oklevao, kao da...
Kao da nisi hteo da mi pomogneš. - Bože, ne. Ne, Emi. Bio sam u šoku.
Žao mi je zbog onoga što sam ti rekao. Bila je to samo frustracija.
Ništa više. Rekao sam ti da mi možeš verovati. Možeš mi verovati.
U redu? Uvek ću biti tu za tebe. Uvek.
Ubrzavamo.
Valjda ne može da napravi toliku razliku. -Gubimo topao vazduh.
Sranje. Ta rupa postaje sve veća. - Mislim da moramo da popravimo balon.
Ako bismo tamo gore vezali ono platno. Možda bismo prestali da gubimo visinu.
Možemo ovo da iskoristimo.
Ti si jebeno luda. -Ne vidim da imamo izbora.
Pazi.
Drži se, pomoći ću ti.
Sranje.
Imam ga.
Hvataj.
Silazim dole.
Moraš da upališ gorionik.
Dodaj mi uže.
Misliš da će izdržati? - Mora. -Spremna?
Ne znam da li ovo uopšte radi.
Udaramo u ono. Udarićemo. Drži se, drži se, drži se.
Deluje mnogo ravnije dole.
Da. -Da, mislim da smo prošli najgore. -Uspeli smo.
Uspeli smo. Bože moj. Iznad polja smo.
Bezbedno je da sletimo.
E, toliko o bežanju od sopstvenih problema.
Kako je znala za tvoje čarape sa inicijalima?
Zek, kako je Džulija znala za tvoje čarape sa inicijalima? -Ne znam.
Mislim, to su čarape.
Nije kao da moram da budem go da bi se videle čarape,
ali moraš da skineš cipele da bi se videli inicijali na njima.
Jesi li skidao cipele u baru?
Zašto bi skidao cipele u baru? Ne znam, možda ako si hodao
kilometrima u novim cipelama, ali tvoje su razgažene i ručno pravljene u Italiji.
Plus si mi rekao da si ceo dan bio zaglavljen u sali za sastanke.
Bože, Emi.
Šta još treba da uradim da bi mi verovala?
Šta to radiš?
Emi? -Gde je telefon?
Ne znam.
Daj mi tvoj telefon.
Ako nemaš šta da kriješ, daj mi telefon. -Dobro.
Isuse.
Vidiš, rekao sam ti za te poruke.
Ništa ne krijem.
Hajde. Ovo postaje smešno. Samo...
Bože, kako lepo mirišeš. -To nisam ja. -Idem da se istuširam.
Nemoj dugo.
Stvarno ne bi trebalo ovo da radim. - Baš to ga čini uzbudljivim.
Mora da si u baš teškoj situaciji posle onoga što se desilo na poslu. -Zašto?
Misliš na tipa koji se ubio?
On je samo bezvredno govno koje moli da bude pušteno niz wc šolju.
Neverovatno je koliko si jak. -Hranim se time.
Jesi li sad srećna?
Našla si ono što si tražila.
Lagao si me.
Gledao si me u oči i bez trunke stida i lagao si me.
I to više puta.
Koliko još žena?
Da li te uopšte briga? - Naravno da me briga.
Briga me za mnogo stvari. Briga me da imam porodicu.
Ne da je to nešto što ti možeš da mi pružiš.
Znači, kriviš mene? -Ja nisam taj
koji se valja u sopstvenoj krivici i samosažaljenju.
Krivici i samosažaljenju? Krivici. Ti, jebeno, ne znaš šta je krivica, Zek.
Krivica je za slabe. A ja to sigurno nisam, jel’ da.
Zek, jebo si ženu koju si upoznao u baru
noć pre nego što smo planirali da spasemo brak. -Emi, Emi, Emi. Hajde.
Slušaj. Šta? Šta bi ti uradila?
Šta bih ja uradila? -Pa mesecima nisi htela da se jebeš sa mnom. -Da se jebem.
Znači sve ovo razumevanje i saosećanje i davanje vremena je bilo šta?
Sranje. Obična jebena predstava. - Zvučiš neverovatno nezahvalno ponekad.
Razmisli o životu koji imaš. Imaš ovu neverovatnu kuću.
Imaš do jaja auto. Auto do jaja? - Ovo je ludilo. -Ništa ti ne fali.
Zek, da li ti uopšte čuješ sebe? Misliš li da je to život koji ja hoću?
Da idem na neke pretenciozne večere sa ludim, bezličnim seronjama
koje zanima samo položaj i koliko para zarađuju godišnje? -Emi.
Šta ti misliš, ko si ti? – Emi, stani. Da stanem? -Pre nego što kažeš nešto
što ne možeš da povučeš. Znaš li ti u čemu je tvoj problem? -Moj problem?
Ti uopšte ne umeš da ceniš ono što imaš. Znaš li gde bi bila bez mene?
Stvarno? Ti si vaspitačica u vrtiću.
Više bi zarađivala čisteći klozete. -Jebi se. Jebi se.
Ti si odvratno ljudsko biće.
Gotovo je. Razvodim se, jebeno sigurno. I znaš šta? Uzimam polovinu svega,
uključujući i tatinu dragocenu firmu. I veruj mi, vodiće se mnogo drugačije.
Dušo. Hajde, nigde ti ne ideš. Ne možeš da priuštiš razvod sa mnom,
a sigurno nećeš dobiti ništa moje.
Sranje. Emi. Emi.
Emi. Emi, pomozi mi. Pomozi mi.
Molim te. Molim te, uradi nešto. Gde ćeš?
Emi. Emi, gde ćeš? Emi.
Ako me pustiš da padnem, sve će svaliti na tebe. Uništiće te.
Nećeš se izvući sa ovim. Provešćeš ostatak svog bednog života u zatvoru.
Pomozi mi. Pomozi mi. Emi, vrati se, molim te. Molim te.
Emi! Šta to radiš? Emi, nemoj. Molim te, nemoj.
Ne. Emi, molim te. Molim te, nemoj. Nemoj.
Emi!
Prevod i obrada: Dr IggY