Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫הנה הדרופ!‬
‫הנה הוא…‬
‫- הלך הפילטר -‬
‫אני מאחרת!‬
‫אהוב?‬
‫שוב שכחת לשלם את חשבון הגז?‬
‫אוי, שכחתי. אבל אל תדאגי,‬ ‫אני אשלם היום באינטרנט.‬
‫איך? גם האינטרנט מנותק.‬ ‫היית אמור להתקשר לחברה.‬
‫אל תדאגי. עד שתחזרי הכול יהיה מסודר.‬
‫רק עכשיו הגעת הביתה?‬
‫תודה.‬
‫איי! מה נסגר, גבר?‬
‫בוקר טוב, ביאה.‬
‫בוקר טוב, לאורה.‬
‫לאורה, אני שמחה שנתקלתי בך.‬
‫לא ישנתי כל הלילה בגלל הרעש.‬
‫אוי…‬
‫טוב. אני אגיד לך מה זה לא לישון, ביאה.‬
‫הגדולה שלי, רפאליניה, ינקה עד גיל שנתיים.‬
‫הנקתי לפי דרישה. אפילו ירד לי דם מהציצים.‬
‫היו לך פעם פטמות סדוקות?‬ ‫יצאה לך מהן מוגלה? חשבתי שלא.‬
‫כשרפאליניה נגמלה, ברנרדו כבר נולד,‬
‫והתחיל לסבול מסיוטים.‬
‫ממה הוא פחד? לא יודעת.‬
‫אבל הוא היה מעיר אותי מאתיים פעם בלילה.‬
‫לא ישנתי שש שנים, ביאה.‬
‫זה מה שנקרא לא לישון.‬
‫אני מצטער מאוד.‬
‫לא, אל תצטער.‬
‫בדיוק גיליתי דבר נפלא שנקרא משמורת משותפת.‬
‫אני מקבלת חצי שבוע חופש.‬
‫הבנתי.‬
‫אבל אני לא, לאורה. ממש לא.‬
‫אז את יכולה לעשות פחות רעש?‬
‫אל תדאגי, בסדר?‬
‫אני בדיוק הולכת להביא את הילדים,‬ ‫והם יהיו אצלי עד מחר.‬
‫אז המסיבה הבאה לא תתחיל לפני…‬
‫מחרתיים.‬
‫בדיוק.‬
‫אפשר?‬
‫עוד חמש דקות!‬
‫- פדרו פאולו -‬
‫הזמן שקבענו כבר עבר. היום שלי עמוס, ביאה.‬
‫אני יודעת. אני כבר קרובה.‬
‫- 45 דקות -‬
‫ארבעים… וחמש…‬
‫מי חנה במקום שלי?‬
‫- מינה+ -‬
‫אני צריך שתזמין שליח…‬ ‫חמש הדקות הכי ארוכות אי פעם, מה?‬
‫טוב…‬ ‫-בוא, נצטלם שם.‬
‫בוקר טוב לכולם.‬ ‫-נשתמש ברקע הזה…‬
‫רגע… הנה.‬
‫סליחה.‬ ‫-תישאר פה.‬
‫סליחה. פדרו פאולו?‬
‫מישהו חנה במקום שלי. אתה…?‬
‫ביאה, מי שנתקע בפקק,‬ ‫סימן שהחיים שלו תקועים.‬
‫את יודעת מי אמר את זה?‬
‫לא.‬ ‫-אני.‬
‫בוא נצטלם גם פה.‬
‫פדרו פאולו, אתה מקשיב לי?‬ ‫אמרתי שמישהו חונה במקום שלי.‬
‫אני מקשיב. בואי נדבר על זה. שבי.‬
‫מי התעסק עם זה?‬
‫ביאה, איך היית מגדירה את "מינה+"?‬
‫זה אתר אינטרנט בנושאים נשיים.‬
‫לא.‬ ‫-מגזין דיגיטלי לנשים?‬
‫זה ברור מדי, ביאה.‬
‫אני אנסח את זה אחרת.‬
‫העולם השתנה בשנים האחרונות, נכון?‬
‫את חושבת שאנחנו עומדים בקצב?‬
‫בהחלט, פפה. ברור.‬
‫השערים שלנו יותר ויותר מכילים.‬
‫הפסקנו עם הכתבות הטיפשיות‬ ‫כמו "איך להשיג גבר תוך חמישה ימים".‬
‫אני אגש ישר לעניין.‬
‫מתי בפעם האחרונה העלית ריל או טיקטוק?‬
‫לא בשביל מינה+. בחשבון האישי שלך.‬
‫אין לך נוכחות ברשתות החברתיות, ביאה!‬
‫היום רק אנשים שרוצים לחלוק‬ ‫את החיים שלהם ברשת עובדים בעולם הדיגיטלי.‬
‫למשל, הקוראות של מינה+‬ ‫יודעות כמה פעמים בשבוע את עושה סקס?‬
‫ואם את גומרת?‬ ‫-אלוהים…‬
‫הן לא יודעות! אין להן איך לדעת.‬
‫לא… אני…‬
‫אני מצטערת, פדרו פאולו.‬
‫העבודה שלי היא‬ ‫למצוא נושאים מוצלחים, לא להיות הנושא.‬
‫אני יוצאת תוכן, אני לא התוכן.‬ ‫-את חופרת לעצמך בור.‬
‫את שומעת את עצמך? "אני לא התוכן."‬
‫את לא מאמינה בעצמך, ביאה!‬
‫סליחה, אבל אתה לא מדבר בהיגיון.‬
‫את עוד תביני.‬
‫שמעת על פלומה דיניז'?‬ ‫-הבלוגרית?‬
‫התכוונת להגיד "המשפיענית הגדולה בברזיל".‬ ‫-אני יודעת מי היא.‬
‫הייתי כותבת עליה כתבה, אבל לא כתבת שער.‬
‫טוב, היא כאן. פה בחוץ.‬
‫היא מראה את המערכת לעוקבות שלה.‬ ‫זה יעזור למגזין מאוד.‬
‫ומה היא אומרת?‬
‫זהו זה!‬
‫- פלומה -‬
‫אלה החדשות.‬ ‫אני מנהלת התוכן החדשה של מינה+.‬
‫תראו, הנה הצוות!‬
‫זאת ביאה, עובדת שלי.‬
‫עכשיו אני אראה לכן‬ ‫את פינת הקפה המדהימה שלנו.‬
‫היא מדהימה.‬
‫רגע. פפה?‬
‫אתה מפטר אותי?‬
‫לא, ברור שאני לא מפטר אותך.‬
‫בכל זאת, את יודעת‬
‫שבשביל שהמגזין יצליח‬ ‫צריך גם את הישן וגם את החדש.‬
‫אני לא מפטר אותך.‬ ‫פלומה היא הבוסית החדשה שלך.‬
‫הבוסית שלי? מה זאת אומרת?‬
‫פדרו פאולו, תמיד אמרת‬ ‫שאין תפקיד יותר בכיר משלי.‬
‫לפלומה יש חמישים מיליון עוקבים, ביאה.‬ ‫כמה יש לך?‬
‫מאה. לא, 96.‬
‫איבדתי ארבעה בשבוע שעבר,‬ ‫כשתייגת אותי בתמונה.‬
‫אני?‬ ‫-סליחה. צילמתי סרטון.‬
‫ביאה, נעים מאוד.‬
‫אני פלומה.‬
‫אני מעריצה שלך מאז הילדות.‬
‫אני מתה על העבודה שאת עושה.‬
‫אוי, אני מתרגשת.‬
‫בדיוק! בואו נחגוג! בואו נחגוג.‬
‫פלומה, את יכולה‬ ‫לקרוא לכולם לתמונה קבוצתית?‬
‫ברור!‬ ‫-תמונה רשמית לאינסטגרם שלך.‬
‫נעלה אותה!‬ ‫-שתהיה ויראלית, בסדר?‬
‫ביאה, את יכולה לקרוא לשאר הצוות?‬
‫לאנשים מהנהלת חשבונות ולשמנה מהקבלה.‬
‫כולם צריכים להיות בתמונה הקבוצתית,‬ ‫אחרת אנשים יתלוננו.‬
‫מעולה. תודה.‬
‫אוי, אבא…‬
‫מתת בזמן.‬
‫טוק, טוק.‬
‫אל תהרגי אותי, בסדר?‬ ‫גם אני שמעתי על זה רק עכשיו.‬
‫אוי, באמת…‬
‫מה הטעם במגזין‬ ‫שמעמיד פנים שהוא מתקדם, מודרני ומכיל,‬
‫אם פדרו פאולו כל הזמן מצרף לצוות‬ ‫נשים פשוטות ורגילות?‬
‫באמת, גבריאל, היא מעלה לרשת מדריכי איפור.‬
‫אני באמת מעדיף נשים במראה טבעי, בלי איפור.‬
‫עם יופי טבעי. כמוך.‬
‫הוא תמיד אמר שאין אף אחד מעליי,‬ ‫ובגלל זה אי אפשר לקדם אותי.‬
‫תירגעי. מה שפפה צריך באמת זה שותף בבעלות.‬
‫בימינו, אפילו בנקאים לא מרוויחים‬ ‫כמו נשות העסקים מהאינטרנט.‬
‫"אשת עסקים מהאינטרנט"? לא יודעת, גבריאל.‬
‫היא בסך הכול בלוגרית איפור, טוב?‬
‫ובנושא אחר…‬
‫אני ממש לא יודעת מה לקנות לכם לחתונה.‬
‫הסתכלתי ברשימה של הארוסה שלך, ולנטינה,‬
‫ויש בה פח אשפה שעולה אלף ריאל.‬
‫לוולנטינה יש את המוזרויות שלה,‬ ‫אבל היא נחמדה.‬
‫באמת?‬ ‫-היי.‬
‫לא אמרתי לך.‬ ‫הערמומית הזאת לקחה לי את החניה.‬
‫תקשיבי, ביאה, אני חושב… בעצם לא משנה.‬
‫מה? תגיד.‬ ‫-בסדר.‬
‫אני לא אוהב שאת מתעצבנת,‬ ‫כי את מאבדת את התכונה הכי טובה שלך,‬
‫את זה שאת רגועה, שקטה ומאוזנת.‬
‫א-הא!‬
‫מצאתי אותך, אדוני.‬ ‫-תראו מי פה.‬
‫היי, ביאה. הכול בסדר?‬ ‫-הכול בסדר, ולנטינה. ואצלך?‬
‫אהבתי את התלבושת.‬ ‫-תודה.‬
‫ואני אוהבת את המשרד שלך. יפה, מרווח. לא?‬
‫כן.‬ ‫-שנלך, מותק?‬
‫כן. אהוב, לפני שאני שוכחת…‬ ‫אתה לובש תחתונים, נכון?‬
‫סליחה.‬ ‫-ולנטינה.‬
‫אנחנו הולכים לחייט.‬
‫והוא בחר את הכי יקר.‬ ‫אתה מתנהג כמו כלה עוד יותר ממני.‬
‫לא יודעת מה יותר גרוע,‬ ‫בלי תחתונים או עם תחתוני בוקסר של סבא,‬
‫כמו בעלי.‬
‫אז מה? גם אני לובש כאלה, בסדר?‬
‫קדימה, תצחקו כמה שבא לכן.‬
‫אם גברים יוכלו לתת לנשים לצחוק עליהם,‬ ‫העולם יהיה מקום יותר טוב. בסדר?‬
‫אבל לא יותר מדי, נכון?‬
‫גבריאל תמיד מתלונן‬ ‫כשאישה צוחקת חזק מדי בקולנוע.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫אבל למען האמת, זה באמת מעצבן.‬
‫שנלך?‬
‫נלך.‬
‫ביי, ביאה. אנחנו מאחרים.‬
‫ביי.‬ ‫-ביי.‬
‫היי…‬ ‫-כן, אני אחשוב על זה.‬
‫אני אחשוב.‬
‫- דוח חניה -‬
‫שלום, שמי אדנה סוזה. איך אפשר לעזור?‬
‫שלום, אדנה. אחר צהריים טובים.‬
‫לפני כמה ימים ביקשתי‬ ‫ביקור טכנאי אצלי בבית, אבל אף אחד לא בא.‬
‫את יכולה לבדוק מה קורה עם זה?‬
‫אדנה?‬
‫שלום! ברוכים הבאים‬ ‫לספקית התקשורת המובילה בברזיל.‬
‫שיחתכם חשובה לנו. אנא הזינו מספר לקוח.‬
‫שלוש. ארבע. מצוין.‬
‫פדרו פאולו תמיד אמר שאין אף אחד מעליו.‬
‫אני עובדת באותו תפקיד,‬ ‫עם אותה משכורת, כבר עשר שנים.‬
‫ועכשיו הוא שכר איזו בחורה.‬
‫רוברטה? את מקשיבה לי?‬
‫סליחה. אני עוברת תקופה קשה, בסדר?‬
‫טיאגו נרשם לאפליקציית היכרויות.‬ ‫את יודעת מה זה אומר?‬
‫שיש לו טלפון? שהוא רווק?‬
‫זה אומר שיש לי אותה אפליקציה,‬ ‫והוא לא עשה לי לייק, הוא לא סימן התאמה.‬
‫אנחנו לא נחזור, לא יהיה פלאשבק,‬ ‫אנחנו לא ניזכר, כלום!‬
‫יש לך אפליקציית היכרויות?‬
‫תקשיבי להודעה הזאת.‬
‫רוברטה, אמרנו שלא נדבר…‬
‫רואה?‬
‫…אז תפסיקי להתקשר לסבתא שלי.‬
‫עברו שישה חודשים. בבקשה.‬
‫איזה מטומטם!‬ ‫מרחיק אותי מהחברות הכי טובות שלי.‬
‫כל הגברים אותו דבר.‬
‫ממתי סבתא שלו‬ ‫היא החברה הכי טובה שלך, רוברטה?‬
‫היא כן.‬ ‫אנחנו מדברות כל יום, מחליפות מתכונים…‬
‫רוברטה, את מוכנה להקשיב לי לשנייה?‬
‫אני לא…‬
‫אוי!‬ ‫-מה קרה?‬
‫איכס! אל תסתכלי.‬ ‫-מה קרה? אוי, אלוהים!‬
‫איכס!‬ ‫-תפתחי את הטלפון. אני רוצה לראות.‬
‫זה פוסט?‬ ‫-איזה גועל.‬
‫מה קרה?‬ ‫-תירגעי.‬
‫הוא לא אמר שהוא שלח לך‬ ‫את התמונה בטעות, אהובה?‬
‫אני לא בטוחה, אהוב.‬ ‫אתה יודע שהבן שלך אוהב להתעסק איתי.‬
‫וגם אם זה היה בטעות,‬ ‫הוא שולח תמונות עירום, אתה מבין?‬
‫הוא קטין. זה לא בסדר.‬
‫זה דור אחר, ביאה. תנסי להבין.‬
‫הוא רצה לשלוח לחברה שלו,‬ ‫אבל שלח לך בטעות. תירגעי.‬
‫ביאה! ישיבת מערכת.‬
‫ועכשיו אין לך תירוץ של פקקים. בואי.‬
‫יש לי הצעה. שלוש כתבות גדולות‬ ‫ושתיים קטנות לגיליון הקרוב.‬
‫נוכל לכתוב על תשישות אימהית ועל בדידות.‬
‫בדקנו גם סרום לשימוש עם ויברטורים…‬
‫קודם כול, אני רוצה‬ ‫לומר שני דברים כדי לפתוח את הפגישה.‬
‫קדימה, תזרחי. היא שלך.‬ ‫הפגישה הזאת לגמרי שלך.‬
‫סליחה, לפתוח את הפגישה?‬
‫כבר התחלתי לדבר…‬ ‫-רגע, ביאה.‬
‫קודם כול, רציתי להגיד‬ ‫שזה כבוד להיות פה איתך.‬
‫כילדה וכנערה הייתי קונה מגזינים,‬ ‫כשהם עוד היו מודפסים.‬
‫זוכרים?‬
‫אני לא כל כך צעירה.‬
‫ואיזה שם תמיד היה שם,‬ ‫מתחת לכותרות של הכתבות הכי חשובות?‬
‫שלך, ביאה.‬
‫בשיא הכנות, זה כבוד להיות פה איתך.‬
‫תודה, פלומה. תודה רבה.‬
‫טוב, למרות זאת, ועם כל הכבוד,‬
‫כל מה שאת אומרת‬ ‫נשמע לי קצת יותר מדי מהמאה ה-21.‬
‫כן, במיוחד כי אין לדעת אם תהיה עוד מאה.‬
‫תגידי לי, את מעולה באיפור,‬ ‫אבל מה עם מגזינים?‬
‫ככה, ביאה,‬
‫תפוצת המגזינים המודפסים‬ ‫ירדה ב-57 אחוז בחמש השנים האחרונות.‬
‫ואתם חושבים שאתם גאונים‬ ‫כי יש לכם מגזין דיגיטלי.‬
‫אבל האמת היא שמאז 2021,‬ ‫החשיפה שלכם ירדה ב-21 עד 26 אחוז בכל שנה.‬
‫ולמה זה קרה?‬
‫פשוט תסתכלו על המנויות של מינה+.‬
‫צעירות, מעמד בינוני-גבוה, 25 ומעלה,‬
‫כולן בוגרות אוניברסיטה, אבל לא אקדמאיות.‬
‫והן חושבות במידה מספקת‬ ‫על הפיכת העולם למקום טוב יותר.‬
‫אבל רק במידה מספקת.‬
‫ולכן, אם נרצה לדבר על דוב קוטב שבוכה‬
‫כי סוף העולם מגיע,‬ ‫זאת לא יכולה להיות כתבה ארוכה ומשמעממת.‬
‫היא צריכה להגיע‬ ‫מזווית אנושית שאפשר להזדהות איתה.‬
‫סרטון קצר וקומפקטי.‬
‫ומיד אחר כך, כתבה על המזלות הכי מיניים,‬
‫כדי להרגיע את החרדה, מובן?‬
‫נמשיך הלאה.‬
‫הכתבות שאני מציעה יעבדו מצוין,‬ ‫במיוחד באינסטגרם.‬
‫זה עובד ככה.‬
‫אתה רוצה לראיין‬ ‫את פה נוברה על זוגיות פתוחה?‬
‫כן.‬
‫פשוט תבקש ממנה ציטוט.‬ ‫-אני?‬
‫לא צריך לבזבז זמן על ריאיון של שני עמודים.‬
‫צריך רק לשים שורה אחת של טקסט‬ ‫מעל ריל של שלוש שניות,‬
‫שבו פה נוברה מנשקת את בעלה,‬ ‫והוא מסתובב ומנשק מישהי אחרת.‬
‫זה הכול. סרטון של שלוש שניות.‬
‫לא כתבה ארוכה ומשעממת‬ ‫של חמישה עמודים, בלה-בלה-בלה.‬
‫תכתבי את זה.‬ ‫-נכון.‬
‫זאת האופנה.‬ ‫-כן.‬
‫"אינפוטיימנט", מידע ובידור ביחד.‬
‫אבל אנחנו עדיין מגזין דיגיטלי‬ ‫עם תוכן אמיתי, נכון?‬
‫הקהל שלנו מורכב מנשים חכמות.‬
‫איזה קהל?‬
‫פדרו פאולו אמר שאם נמשיך להפסיד‬ ‫עוד חודשיים, זה הסוף שלנו.‬
‫מה זאת אומרת?‬ ‫-הסוף?‬
‫סליחה, אני…‬
‫אין מצב.‬ ‫-אני אמרתי?‬
‫אמרת.‬ ‫-שיט.‬
‫אני מצטערת, ביאה.‬
‫אני יכולה רק לדמיין‬ ‫כמה קשה לך עם כל זה, אבל…‬
‫אני אומרת את זה באהבה, כן?‬
‫אני פה כדי לתמוך בך.‬
‫בדיוק. פלומה היא קהל היעד שלנו.‬ ‫כדאי שנקשיב לה.‬
‫סליחה, חבר'ה, אני…‬
‫לא יודעת.‬ ‫אני לא מרגישה טוב. יש לי קצת בחילה.‬
‫אני צריכה לנשום עמוק. לחץ הדם שלי יורד.‬
‫ביאה!‬ ‫-אוי, לא!‬
‫היי!‬ ‫-אלוהים!‬
‫ביאה, דברי איתי.‬
‫ביאה?‬ ‫-ביאה!‬
‫היי.‬ ‫-איזה פחד.‬
‫את… את בסדר? ביאה?‬
‫לא…‬
‫לא, אני לא בסדר. אני צריכה…‬
‫בואי…‬
‫רגע.‬ ‫-את צריכה קצת אוויר צח.‬
‫סליחה. אני מצטערת.‬
‫אני הולך… ביאה?‬
‫תביא לה קצת מים.‬ ‫-אני אביא לה.‬
‫זה ירד מהמשכורת שלה.‬ ‫-רגע.‬
‫זה בגלל הגיל שלה, היא…‬
‫היא צריכה רופא.‬
‫נו? מה שלומך?‬
‫אני מרגישה זוועה.‬
‫נראה לי שאני צריכה לקבוע תור לבדיקה.‬
‫אני מרגישה מוזר בזמן האחרון.‬
‫כאבי ראש, כאבים בחזה, קוצר נשימה…‬
‫רצון לבכות.‬
‫אהוב נעוריי מתחתן. בגלל זה אני מרגישה ככה?‬
‫היי. לא.‬ ‫-יכול להיות?‬
‫את עדיין צעירה.‬
‫ולא אהבתי שאמרת "אהוב נעוריי".‬
‫אני אולי לא אמן כמו אנטוניו,‬ ‫אבל יש לי קסם משלי.‬
‫כן. ואני לא מעודנת כמו ולנטינה.‬
‫והתעלפתי באמצע העבודה.‬
‫וואו, איזה זוג אנחנו.‬
‫איזה זוג מוצלח.‬
‫כן.‬
‫טוב, בוא נצא מפה,‬ ‫שלא יחשבו שקורה בינינו משהו.‬
‫בוא, בוא.‬
‫טוב לנשום.‬ ‫-כן.‬
‫גבריאל, תסלח לנו? אני רוצה לדבר עם ביאה.‬
‫בטח.‬
‫תודה.‬ ‫-ברשותך.‬
‫היי, פלומה. סליחה שיצאתי באמצע הפגישה.‬
‫אני כבר מרגישה יותר טוב.‬
‫אפשר להמשיך אם את רוצה, אני אקרא לכולם ו…‬
‫אל תצלמי אותי, בבקשה.‬
‫זה לא זה. תבדקי את הטלפון. שלחתי לך מיקום.‬
‫קבעתי לך תור אצל הָאֶלָה טוטה.‬
‫"האלה טוטה"?‬
‫אני יודעת שאת שונאת‬ ‫את זה שמשפיענית איפור טיפשה‬
‫היא הבוסית שלך ואומרת לך מה לעשות.‬
‫אבל אני אומרת לך ללכת לשם, בסדר?‬
‫לא אמרתי דבר כזה, טוב?‬
‫אבל את חושבת שאני מבינה רק באיפור.‬
‫צפית פעם בסרטונים שלי עם סאונד? כדאי לך.‬
‫אולי זה יעזור לך להבין מה גבריאל עושה לך.‬
‫גבריאל?‬
‫מה גבריאל עושה לי?‬
‫חברות, קל מאוד לזהות סקסיסט.‬
‫אבל איך נזהה פמיניסט מתחזה?‬
‫את מצליחה לזהות את הרעילות של הגבר המתוק‬
‫שנראה כמו מציאה מושלמת?‬
‫זה שאף פעם לא התגברת עליו, שרק מאמלל אותך.‬
‫הוא בעד פמיניזם‬ ‫ומכיר את כל המונחים הנכונים.‬
‫אבל איכשהו, הם תמיד פועלים לטובתו.‬
‫הוא אומר שהוא גבר שמודע לעצמו‬
‫ואוהב להתנצל בפני כל הנשים‬ ‫בשמו ובשם כל הגברים.‬
‫הוא מת על הצחוק שלך.‬
‫אבל אל תצחקי חזק מדי, זה לא אלגנטי.‬
‫הוא אומר שאת יפה.‬ ‫"את באמת צריכה כל כך הרבה איפור?"‬
‫"יום הולדת שמח‬
‫"יום הולדת לטומי‬
‫"יום הולדת שמח!"‬
‫הידד, טומי!‬ ‫-הידד!‬
‫טוב, בוא נכבה את הנרות. אחת, שתיים, שלוש…‬
‫- טומי -‬
‫לא, חמוד, תכבה אותם!‬
‫תכבה אותם, חמוד. הוא לא יודע איך…‬
‫טוב, אני אעזור לך. אחת, שתיים, שלוש…‬
‫בדיוק! יש!‬
‫היי, אחותי,‬ ‫אל תרגישי רע כי אין לך תינוק פרוותי.‬
‫את עצובה בגלל זה?‬
‫לא, ברור שלא.‬
‫שכחת שיש לי בן חורג?‬ ‫אבל הוא חיה פרוותית שאי אפשר לאלף.‬
‫אהובה, יפריע לך אם אלך מוקדם?‬
‫בקושי ישנתי בלילה, והיה לי יום נורא במשרד.‬
‫יום קשה, אחותי?‬
‫מאוד.‬ ‫-רוצה לספר לי?‬
‫את יודעת שאני פה בשביל כל מה שאת צריכה.‬
‫אני יודעת, אבל לא היום. טוב?‬
‫אני לא רוצה להרוס את הרגע המיוחד הזה.‬
‫ואני יודעת שאני יכולה‬ ‫לסמוך עלייך בכל דבר. נכון, אחותי?‬
‫יפה, יפה, יפה. חמודה, חמודה, חמודה.‬
‫מה את רוצה, חמודה?‬
‫אני בסך הכול צריכה טובה.‬
‫לא משהו גדול. אני נוסעת לדבר בכנס.‬
‫רק ליומיים. ורציתי שתטפלי בשבילי בטומי.‬
‫בטח, ברור.‬ ‫-מעולה. תודה.‬
‫מתי לבוא לקחת אותו?‬
‫את לא יכולה לקחת אותו.‬ ‫טומי חייב להישאר פה.‬
‫למה?‬
‫כי הוא נלחץ מאוד במכוניות. זה נורא.‬
‫אבל אהובה, יהיה לי קשה ככה.‬ ‫אני לא יכולה לישון פה בשביל לשמור עליו.‬
‫את לא יכולה?‬
‫לא, אין… אני…‬
‫את לא יכולה…‬ ‫-אני אשן פה.‬
‫באמת?‬
‫כן.‬ ‫-תודה, מותק.‬
‫אני אוהבת אותך.‬
‫אני אסביר לך על התרופות שלו.‬
‫יש לטומי כמה עניינים‬ ‫שאת צריכה להיות מודעת אליהם.‬
‫יש לו בעיה בבלוטת התריס,‬ ‫אז הוא מקבל את הכדור הזה.‬
‫ושמתי לב שהמעיים שלו קצת איטיים,‬
‫אז הוא צריך את הנר הקטנצ'יק הזה.‬
‫הוא צריך נר?‬
‫אל תסתכלי עכשיו. הוא מקבל גם פרחי באך…‬
‫אין תשובה? עוד פעם?‬
‫לא ייאמן.‬ ‫-הנה גברת ביאה!‬
‫שלום, הכול בסדר? את גברת ביאה?‬
‫זאת שהתקשרה 83 פעמים להגיד‬ ‫שאף אחד לא בא לתקן את האינטרנט שלה?‬
‫נעים מאוד.‬ ‫-סוף סוף, הא?‬
‫אני בלי אינטרנט כבר עשרה ימים.‬ ‫-אני צריכה להגיד "סוף סוף".‬
‫זאת הפעם השביעית שאני פה, נכון?‬
‫מה? בעלי אמר שאף אחד לא בא.‬
‫גברת ביאה, התקשרנו לדירה, אבל הוא לא ענה.‬
‫מה קרה? הכול בסדר, גברת?‬
‫הכול טוב?‬ ‫-אני בסדר.‬
‫אני אהיה בסדר. בואי איתי, בבקשה.‬
‫מה קרה פה?‬
‫אז ככה, בעלי שכח‬ ‫לשלם את החשבון, והאינטרנט נותק.‬
‫כבר שילמתי, אבל עדיין אין אינטרנט.‬
‫לא, התכוונתי לדפיקות הלב שלך.‬
‫עיגולים שחורים. את נראית אומללה.‬
‫קופץ לך וריד בצוואר.‬
‫תקשיבי, אני שונאת‬ ‫להידחף לחיים של אנשים, אז סליחה.‬
‫אבל החיים שלי התחילו להתקדם רק…‬
‫איך להגיד את זה?‬
‫כשאישה מסוימת נכנסה אליהם.‬
‫לא, אני בסדר. הכול טוב. תודה ששאלת.‬
‫שמעת פעם על האלה טוטה?‬
‫האלה טוטה?‬
‫גם את? זאת פעם שנייה שאני שומעת עליה.‬
‫ברור.‬
‫כשאנחנו במצוקה,‬
‫האלה טוטה מוצאת דרך להגיע אלינו.‬
‫בסדר. האינטרנט שלך עובד כרגיל.‬
‫תבדקי ותאשרי לי, בבקשה.‬
‫איזה יופי…‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫סליחה.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫מזמן אף אחד לא סידר בשבילי שום דבר.‬
‫אני יודעת.‬
‫אבל תקשיבי,‬
‫כשמישהו מתעסק עם האינטרנט של אישה אחת,‬ ‫הוא מתעסק עם כולנו, גברת.‬
‫תחתמי ליד האיקס.‬
‫אהוב?‬
‫בסדר, דברי.‬
‫הבחורה של האינטרנט‬ ‫הייתה פה כמה פעמים, אנטוניו.‬
‫אתה צריך לשים יותר לב לפעמון ולאינטרקום.‬
‫היית בסופר?‬ ‫-לא.‬
‫אני לא מבינה.‬
‫אם היית אמנית, היית מבינה, ביאה.‬
‫כשאני ביצירה שלי,‬ ‫אני לא יכול להתעסק עם הדברים האלה.‬
‫אם את רוצה עוזר, תשלמי למישהו. אני בעלך.‬
‫עכשיו, תסתכלי.‬
‫היצירתיות שלי סוף סוף חוזרת. תראי.‬
‫היה לי יום קשה מאוד במשרד.‬
‫עברתי כל כך הרבה, אתה לא מדמיין.‬
‫אפילו הרגשתי רע…‬ ‫-ביביניה, בבקשה.‬
‫אני בשיא העבודה שלי פה.‬ ‫בואי נדבר על זה אחר כך.‬
‫בבקשה.‬
‫בוקר טוב.‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫אני…‬
‫באתי בלי לקבוע תור.‬
‫אני ממש צריכה לדבר עם הרופא.‬ ‫את יכולה לקרוא לו?‬
‫הרופא לא בעיר.‬
‫מה זאת אומרת "לא בעיר"?‬
‫הוא נסע בלי להודיע למטופלים? איך הוא יכול?‬
‫הוא היה צריך לנסוע.‬
‫תקשיבי…‬
‫אני צריכה מרשם לתרופה מבוקרת.‬ ‫את יכולה לעזור לי?‬
‫לצערי, אני לא יכולה.‬
‫אני ממש צריכה תרופה אחת מסוימת.‬ ‫את לא יכולה לתת לי מרשם?‬
‫צריכה להיות עליו חותמת של הרופא.‬
‫וגם חתימה, נכון?‬
‫טוב.‬
‫חבילה אחת?‬
‫לצערי, אני לא יכולה.‬
‫בסדר.‬
‫איי!‬
‫- האלה טוטה -‬
‫אין מצב.‬
‫המקום הזה כל הזמן מוצא אותי.‬
‫ברוכה הבאה, ביאה.‬
‫ברוך בואך.‬
‫שלום.‬
‫וואו, אני מרגישה ממש מיוחדת.‬
‫איך ידעת איך קוראים לי?‬
‫זה השם שנתת כשקבעת את התור, לא?‬
‫אה, כן.‬ ‫-כן.‬
‫נכון.‬
‫איך את מרגישה?‬
‫טוב, אני…‬
‫תני לי לחבק אותך.‬
‫אני אטפל בך. בואי.‬
‫תרגישי בנוח.‬ ‫-תודה.‬
‫שבי.‬
‫טוב… מה בעצם קורה פה?‬
‫הכתפיים שלך ממש תפוסות.‬ ‫-כן.‬
‫כתפיים תפוסות הן סימן להיעדר חמלה עצמית.‬
‫זה גורם לדפיקות לב ולכאבים בחזה.‬
‫דלקת בגב התחתון.‬
‫זה אומר שקשה לך להתקדם‬ ‫ולהגיד מה את חושבת באמת.‬
‫הבטן שלך נפוחה. לא היית בשירותים?‬
‫לא.‬ ‫-הבנתי.‬
‫אם את לא הולכת לשירותים זה סימן שקשה לך‬
‫לשחרר את מה שכבר לא משרת אותך.‬
‫הכול תקוע פה.‬
‫עיגולים שחורים מסביב לעיניים.‬
‫הבל פה יבש.‬
‫עיגולים שחורים זה סימן לנדודי שינה.‬
‫את לא יכולה לישון טוב‬ ‫אם את בולעת כל כך הרבה חרא.‬
‫צ'אקרת השורש שלך חולה.‬
‫בגלל זה את בוכה במקלחת בלי לדעת למה.‬
‫יש לך גוש ליד הטבור,‬
‫גוש במפשעה…‬
‫עושה רושם שלא הייתה לך אורגזמה טובה כבר…‬
‫אחד עשר חודשים, שמונה ימים וחמש שעות.‬
‫כל כך הרבה זמן?‬
‫אבל אני אסדר את זה.‬
‫האלה טוטה…‬
‫איזו רמאות.‬
‫- פדרו פאולו:‬ ‫תזדרזי, את תמיד מאחרת! -‬
‫הטלפון שלי!‬
‫הוא גנב לי את הטלפון!‬
‫הטלפון שלי! שמישהו יעזור לי!‬
‫הוא גנב לי את הטלפון!‬
‫השתגעת, גבר? תחזיר לי את הטלפון!‬
‫תחזיר לי את הטלפון!‬
‫גנבת לי את הטלפון!‬ ‫-תעצרי!‬
‫תחזיר לי אותו!‬ ‫-תפסיקי, גברת!‬
‫אני אזמין לך משטרה!‬ ‫-תן לי את הטלפון, אני אתקשר אליהם.‬
‫תן לי את הטלפון!‬ ‫-סליחה, סליחה!‬
‫הנה הוא. זהו. הנה הטלפון שלך.‬
‫וואו! מעולה!‬
‫יש לך רגע?‬ ‫-מה נסגר איתך, ביאה?‬
‫החניה שלי. אני רוצה אותה בחזרה.‬
‫נתתי את החניה שלך‬ ‫במתנה לפלומה לכבוד ההצטרפות שלה.‬
‫וזה סופי. חוץ מזה, הליכה זה בריא.‬
‫זה יעזור לך לרזות.‬
‫אם זה כל כך חשוב,‬ ‫למה לא נתת לה את החניה שלך?‬
‫את אנוכית.‬ ‫-באמת?‬
‫כן, את אנוכית.‬
‫אבל בסדר.‬ ‫אם זאת בעיה כל כך גדולה, אני אמצא פתרון.‬
‫יופי.‬ ‫-כדי שפלומה לא תרגיש כמו מטומטמת.‬
‫"תרגיש כמו מטומטמת"?‬ ‫-כן.‬
‫אני זאת שמרגישה כמו מטומטמת, פדרו פאולו.‬ ‫-למה?‬
‫כי לא היה אף תפקיד יותר בכיר משלי.‬
‫חוץ משלך, בעלי המגזין.‬
‫ועכשיו אתה נותן את החניה שלי לילדה הזאת.‬
‫לא!‬
‫זאת עבודה של האלה טוטה. אני בטוחה.‬
‫כל החיים שלך הם פלירטוט עם העובדות פה.‬ ‫-על מה את מדברת?‬
‫אני זאת שעושה את העבודה שלך, פדרו פאולו.‬
‫במשך שנים. והמשכורת שלי לא משתנה.‬
‫זה לא בגללי.‬ ‫את יודעת ששוק המגזינים המקוונים…‬
‫אני לא. ספר לי.‬
‫…לא בדיוק משגשג.‬
‫אה, כן? בגלל זה קנית ב-מ-וו?‬
‫לא, הב-מ-וו היא קורבן אישי‬
‫שאני מקריב.‬
‫כי בתעשייה הזאת, את יודעת,‬
‫הדבר הכי חשוב הוא להקרין דימוי של הצלחה.‬
‫ואני חייב להקרין אותו.‬
‫נראה לך שקל לנהל אנשים‬ ‫כשכולם מסתכלים עליך?‬
‫נראה לך שאני אוהב את זה? אני לא!‬
‫את צוחקת, אבל אני עושה את זה בשביל העסק,‬
‫בשביל כולכן, וגם בשבילך.‬
‫לנהל?‬ ‫-כן, לנהל.‬
‫אז מה?‬ ‫-פדרו פאולו…‬
‫החיים שלך הם לאכול במסעדות יקרות מדי‬
‫עם אנשים מגוחכים בדיוק כמוך.‬
‫רק רגע…‬
‫הדבר היחיד שאתה מסוגל לנהל הוא העיכול שלך.‬
‫נכון, מר בטן?‬ ‫-די. תפסיקי!‬
‫תעשה לי טובה, גבר. נכון, מר ירושה?‬
‫היורש הקטן של אבא.‬ ‫-אז מה?‬
‫אני לא אשם.‬ ‫-"ירשתי את כל הכסף."‬
‫אל תדאגי, עבדתי קשה בשביל העסק של אבא.‬
‫אבא שלך הוא זה שעבד קשה.‬ ‫ינוח על משכבו בשלום.‬
‫אל תדברי עליו.‬
‫בעצם, לא בטוח שמגיע לו לנוח בשלום.‬
‫אם הוא גידל אסון כמוך,‬ ‫כנראה שהוא היה סקסיסט וטיפש בדיוק כמוך.‬
‫בוא נגיד את האמת. למדת מנהל עסקים‬ ‫כי לא היה לך מושג מה לעשות, נכון?‬
‫הייתי ילד. הייתי בן 35, ביאה.‬
‫במשך שנים הצלתי אותך עם מפרסמים!‬
‫אתה לא מכבד אף אחד. אתה מגוחך!‬
‫אתה…‬ ‫-לא, לא. תירגעי!‬
‫תירגעי.‬
‫אני יודע מה קורה פה.‬
‫תסמונת קדם וסת?‬
‫מה?‬ ‫-לא יודע… קדם וסת.‬
‫נשים קצת מאבדות שליטה בתקופה הזאת.‬
‫כולכן מתואמות, לא? זה טירוף מוחלט.‬
‫אני לא במחזור,‬
‫חתיכת מטומטם!‬
‫מנופאוזה?‬
‫אני אפילו לא יודע מתי זה מתחיל.‬
‫בשביל מה? תירגעי. תחזרי הנה!‬
‫את הולכת?‬ ‫-כן!‬
‫למה?‬ ‫-אני הולכת.‬
‫בהצלחה, פדרו פאולו,‬
‫בלהיות בעלים גילן, שונא נשים וסקסיסט‬
‫של מגזין שנועד לנשים פמיניסטיות.‬
‫מצחיק מאוד. אתה תפשוט רגל תוך שבוע.‬
‫חכי רגע, את זורקת פה…‬
‫שבוע!‬
‫היינו עדות עכשיו לרגע דרמטי במערכת מינה+!‬
‫אמרתי לך לא לצלם אותי!‬
‫איזו גישה נהדרת.‬ ‫-כן?‬
‫הלכת לשם, נכון? היא מדהימה!‬
‫תעזבי אותי בשקט!‬ ‫לצלם הכול זה לגמרי העשור הקודם, נכון?‬
‫מזל טוב, ביאה. עברת את המבחן.‬
‫איזה מבחן? אני לא מבינה מה את אומרת.‬
‫ואת יודעת מה? לא מעניין אותי.‬
‫מה קרה?‬
‫מושלם.‬
‫מה עשיתי?‬
‫ביאה, מה קרה?‬
‫מה קרה, גבריאל? נמאס לי.‬
‫נמאס לי מיוטיוברים,‬ ‫מהאשטגים, ממשפעיניות, מ…‬
‫נמאס לי לעשות שמיניות באוויר‬ ‫בשביל לשמח כל מיני מטומטמים!‬
‫תנשמי. את בהתקף חרדה.‬
‫אל תיגע בי!‬ ‫-מה יש לך?‬
‫מה יש לי? יש לי חשבונות לשלם, גבריאל!‬
‫יש לי בעל עצלן שלא מזיז אצבע,‬
‫ואחות שמדברת כמו תינוקת כשהיא צריכה טובה,‬
‫ובוס מניאק שלא נתן לי העלאה כבר עשר שנים!‬
‫ואותך, גבריאל.‬ ‫-אותי?‬
‫כן, אותך. אתה גם לא מזיין אותי‬ ‫וגם לא עוזב אותי בשקט.‬
‫אני לא אשם. את זרקת אותי.‬
‫היינו מתבגרים, גבריאל.‬
‫נתתי לך אלף הזדמנויות לחזור אליי,‬
‫אבל אתה אומר שאתה לא בקטע‬ ‫של נשים עצמאיות, נכון, גבריאל?‬
‫אז למה הרגשתי פה משהו כשהתחבקנו?‬
‫ביאה!‬
‫מה זה? את אף פעם… למה את אומרת דברים כאלה?‬
‫כי זאת האמת, גבריאל. זאת האמת.‬
‫והאמת לא תמיד מעודנת,‬ ‫מצוחצחת וביישנית כמו ולנטינה, בסדר?‬
‫זאת האמת.‬
‫אבל שאריות הפטריארכיה שנשארות בלב של גבר‬
‫תמיד יבחרו להתחתן עם מישהי כמו ולנטינה.‬
‫למה את חושבת שוולנטינה כל כך ביישנית?‬
‫ולנטינה היא פשוט‬ ‫אישה מתוקה, מנומסת ואדיבה.‬
‫היי, אהוב.‬
‫ככה אתה חושב?‬ ‫שאני אישה מתוקה, מנומסת ואדיבה?‬
‫גם אני חושבת ככה. מתוקה, מנומסת ואדיבה.‬
‫מצחיק, ביאה. זה גם מה שאני חושבת עלייך.‬
‫בעצם, ככה בדיוק גבריאל תיאר לי אותך‬
‫כשהתחרפנתי‬
‫בגלל שהוא לא מסדר את הבלגן שהוא עושה.‬
‫הוא אמר, "את צריכה להיות יותר‬ ‫מתוקה, מנומסת ואדיבה, כמו ביאה.‬
‫"היא לא מתעצבנת.‬ ‫היא חיה בהרמוניה עם בעלה."‬
‫נמאס לי, טוב? נמאס לי!‬
‫נמאס לי לנסות להבין ולעזור לכן. נמאס לי!‬
‫היי.‬
‫מה זה? למה את עוקבת אחריי?‬
‫כי אני רוצה לדעת למה את לא נותנת לי לעבור.‬
‫ולמה שאתן לך?‬
‫זה נקרא נימוס בסיסי.‬
‫הנימוס הבסיסי הזה לא מעניין אותי, מטומטמת.‬
‫אם את לא רוצה שאהיה לפנייך,‬
‫תצאי מהבית יותר מוקדם.‬
‫עכשיו תלכי לפני שאני שוברת לך את הפרצוף.‬
‫מה הבעיה שלך?‬
‫הבעיה שלי היא שאני צריכה‬ ‫להסתכל על הפרצוף המחורבן שלך‬
‫ולהודיע לך שאת אומללה מזדיינת.‬
‫גם ההורים שלך‬ ‫וגם החברים שלך לא סובלים אותך.‬
‫אפילו את לא סובלת אותך.‬
‫אז את מסתובבת לך‬ ‫ומזהמת את האוויר עם הפרצוף המחורבן שלך,‬
‫וחושבת שאת יותר טובה מכולם‬ ‫בזכות מכונית מסריחה.‬
‫אבל לא. את סתם ערימה של חרא.‬
‫אנשים לא רוצים את התכשיטים שלך,‬ ‫את הבית שלך או את הפרצוף המחורבן שלך.‬
‫הם רוצים רק להגיע לעבודה או הביתה,‬ ‫כי להם דווקא יש חיים.‬
‫בניגוד אלייך, שמדמיינת שיש לך חיים,‬ ‫אבל בעצם את סתם חתיכת חרא עלובה.‬
‫אני לא יודעת מה האלה טוטה עשתה לי.‬
‫אני בסדר, אבל אם מישהו מעצבן אותי,‬ ‫אני הופכת לענק הירוק.‬
‫בסדר, אבל תיזהרי, טוב?‬
‫בדקתי ברשתות החברתיות, ואין לה עוקבים.‬
‫עשיתי דברים שלא דמיינתי שאני יכולה לעשות.‬
‫עמדתי שם, במשרד של פדרו פאולו,‬ ‫ואמרתי לו כל מה שאני מרגישה,‬
‫כל מה שעלה בדעתי כשהייתי שם.‬
‫את יכולה לדמיין אותי עושה סצנה?‬
‫את יודעת שאני לא מסוגלת לעשות סצנות, נכון?‬
‫רוברטה!‬ ‫-כן. סליחה.‬
‫טיאגו איים לחסום אותי, ואז חסם אותי.‬
‫איזה בן זונה!‬ ‫-אחותי, בבקשה, תקשיבי לי.‬
‫את יכולה להסתכל לי בעיניים‬ ‫כשאנחנו מדברות? הא?‬
‫רוברטה!‬ ‫-כן.‬
‫את מקשיבה?‬ ‫-שמעתי הכול. את יכולה להמשיך.‬
‫מה אמרתי עכשיו?‬ ‫-תמשיכי.‬
‫לא. מה אמרתי עכשיו, רוברטה?‬
‫את בטח מבינה שגם אני לא הכי בסדר.‬ ‫תחזירי לי אותו!‬
‫תחזירי לי אותו, ביאה.‬
‫אני אגיד לך משהו, רוברטה.‬ ‫בכל פעם שיש לי בעיה,‬
‫את לא מסוגלת להסתכל לי בעיניים.‬
‫את תמיד שקועה בבעיות שלך, את מבינה?‬
‫האמת, רוברטה, היא שאכפת לך רק מעצמך.‬
‫כאילו שאת היחידה‬ ‫שזורקים אותה, היחידה עם בעיות,‬
‫שאת היחידה שמרגישה בודדה‬ ‫וצריכה חברה לפרוק איתה.‬
‫אבל אני אגיד לך משהו, רוברטה.‬
‫אף אחד לא סובל אותך.‬
‫את מרוכזת בעצמך, מפונקת ואנוכית.‬
‫אז מה תעשי? תעזבי? תחסמי אותי כמו טיאגו?‬
‫איזו מטומטמת אני.‬
‫מופלא. אנחנו שוב מדברות עלייך.‬
‫טוב, בסדר.‬
‫סבתא שלו ביטלה את החסימה. זה סימן?‬
‫די…‬
‫ביאה, בבקשה.‬
‫ביאה… ביאה!‬
‫למה עשית את זה?‬ ‫את יודעת שעוד לא סיימתי לשלם עליו.‬
‫רוברטה!‬ ‫-אני…‬
‫בפעם הבאה שניפגש כדי לדבר,‬
‫תקשיבי למה שיש לי להגיד.‬
‫אנטוניו, הבן שלך‬ ‫הפך את הסלון שלי לשדה קרב.‬
‫לך לדבר איתו, עכשיו!‬ ‫-בואי נחגוג.‬
‫היצירתיות שלי סוף סוף חזרה.‬
‫אני מדברת איתך.‬ ‫-ואני מדבר איתך.‬
‫תירגעי. את מתוחה מאוד.‬
‫אז תעזור לי להירגע,‬ ‫ותלמד את הבן שלך להתנהג.‬
‫בסדר. אבל תראי איזה מדהים זה‬
‫כשהיצירתיות של אמן‬ ‫סוף סוף חוזרת אחרי חמש שנים.‬
‫תסתכלי.‬
‫יופי. תוכל לחזור לציור שלך אחר כך.‬
‫אבל אפילו לא הסתכלת…‬ ‫-תתרכז. אני מדברת אליך.‬
‫הבן שלך שוב הבריז מהלימודים.‬ ‫-אז מה? מה הבעיה? הוא בחור צעיר.‬
‫לא עשית דברים כאלה כשהיית בגילו?‬
‫להתבטל זה לא לעשות משהו.‬
‫הוא לא מתבטל, הוא חושב על החיים, ביאה.‬
‫זאת כניעה, זה שחרור, זאת רגיעה.‬
‫לא כל דבר בחיים חייב להיות‬ ‫מתוח, משעמם ואפור.‬
‫תירגעי.‬
‫הבנתי. להירגע, כן?‬
‫בדיוק.‬ ‫-אתה רוצה שאירגע?‬
‫ברור.‬ ‫-אני אירגע.‬
‫יופי.‬ ‫-אם זה מה שאתה רוצה…‬
‫בבקשה.‬ ‫-אז אני אירגע.‬
‫אני הולכת להיות רגועה לגמרי עכשיו. וואו.‬
‫אני אהיה כל כך רגועה, שאני אהפוך לחיה.‬
‫חיה שלא יכולה לשלם חשבונות,‬ ‫שלא יכולה לעשות קניות.‬
‫חיה בדיוק כמוך.‬ ‫-ידעתי שזה מה שתעשי.‬
‫אל תתחילי, ביאה. אני זה שמגיע לו להתלונן.‬
‫תתלונן, בבקשה.‬
‫אין לי מה להגיד,‬ ‫רק תסתכלי על איך שהיינו בהתחלה.‬
‫פעם היינו קרובים ועשינו סקס מדהים כל הזמן.‬
‫פעם היית משוגעת עליי.‬
‫ועכשיו את נכנסת ומדברת אליי‬ ‫כאילו שאני אח שלך, או…‬
‫הבן שלי.‬
‫זה לא מה שרציתי להגיד.‬ ‫-כן, בן.‬
‫רק מהבן שלי הייתי סובלת חרא כזה.‬
‫אבל רק עד גיל ארבע, בערך,‬
‫כי ילד בן חמש עוזר יותר ממך.‬
‫מספיק.‬
‫בגיל שלוש, ילדים מציירים יותר יפה ממך.‬
‫מה?‬ ‫-היצירות שלך הן שלושה קווים מחורבנים.‬
‫על מה את מדברת? את לא מבינה באמנות.‬
‫אני לא אבזבז את זמני בשביל להסביר‬ ‫שאלה לא שלושה קווים מחורבנים.‬
‫בסדר? מאחורי הקווים האלה‬ ‫יש המון כאב, ביאה.‬
‫כאב?‬
‫כאב.‬
‫כאב זה מה שאני מרגישה כאן,‬ ‫כי אני סוחבת אותך על הגב שלי.‬
‫אני משלמת שכר דירה כבר שנה,‬
‫כי אין לך השראה ואתה לא מסוגל למצוא עבודה.‬
‫זאת העבודה שלי…‬
‫ואני עוד צריכה לסבול‬ ‫את הבן האומלל וחסר התועלת שלך שגר כאן!‬
‫אמא שלו שלחה אותו הנה,‬ ‫כי אפילו היא לא סובלת אותו.‬
‫ואני לא רוצה את זה יותר.‬
‫מה את מנסה להגיד?‬ ‫-אני אומרת…‬
‫תקשיב לי טוב.‬
‫צא מהבית הזה עכשיו.‬ ‫-מה?‬
‫וקח איתך את הקוץ בתחת הזה.‬
‫אל… ניקולס, היא לא התכוונה לזה.‬
‫למה לדבר ככה לילד?‬
‫ילד? הוא לא בחור צעיר?‬
‫כל מה שאמרתי היה האמת!‬ ‫-היי, די. אפשר בבקשה להירגע?‬
‫בואי נירגע. אנחנו לא מתקדמים ככה.‬
‫די. אני מבין מה קורה פה.‬
‫אני…‬
‫אפשר לשאול שאלה?‬ ‫-אפשר.‬
‫את מבטיחה שלא תכעסי?‬
‫אני כבר כועסת.‬
‫את מבטיחה שלא תכעסי עוד יותר?‬
‫תשאל כבר.‬
‫את במחזור?‬
‫למה בכל פעם שאישה מתעצבנת,‬
‫גברים חושבים שהיא במחזור?‬
‫איזה רעיון מגוחך.‬ ‫-זה לא מגוחך, ביאה.‬
‫אנחנו מבינים שאתן רגישות‬ ‫בתקופה הזאת. זה הכול.‬
‫אין בזה שום דבר מגוחך.‬
‫הבנתי. "רגישות", כן?‬ ‫-נכון.‬
‫אני ממש רגישה, נכון?‬ ‫"רגישוּת", איזו מילה יפה.‬
‫רגישות. אמנים אוהבים את המילה הזאת.‬
‫טוב, אז אני אראה לך.‬
‫תן לי להראות לך.‬ ‫-די, ביאה, אני רציני.‬
‫אני אראה לך את הרגישות שלי.‬
‫מה קורה איתך?‬ ‫-אני אראה לך.‬
‫ביאה, לא. זה לא מצחיק. ביאה, תעצרי!‬
‫אני רגישה מאוד!‬ ‫-ביאה! מה נסגר?‬
‫איזה כיף!‬ ‫-מה קורה פה?‬
‫אני אוהבת להיות אמנית!‬ ‫-ביאה, בבקשה!‬
‫אלה החיים שלי!‬ ‫-אני אקשקש על כל החיים שלך!‬
‫תתכונן. בעוד שעתיים אני אציג לך תערוכה.‬
‫ביאה! ביאה, תפסיקי!‬
‫העיניים שלי, ביאה!‬
‫רגישה…‬
‫אבא, זאת הייתה אחלה דירה.‬
‫היא תירגע. זאת התקופה הזאת בחודש.‬
‫אני… לא… במחזור!‬
‫בוא נלך לפני שהיא תתחיל לזרוק דברים.‬ ‫-בסדר.‬
‫- מוגנת על ידי אלה -‬
‫הבאת קרח?‬
‫איזה קרח? אני רוצה לדבר עם לאורה.‬
‫את מתכוונת לדי-ג'יי לאורקס?‬
‫כן, הדי-ג'יי! בדיוק, הדי-ג'יי.‬
‫רגע. לא נפלת בגללי לפני כמה ימים?‬
‫סליחה, תן לי לעבור.‬
‫לאורה!‬
‫סליחה.‬
‫סליחה, גברת. היי!‬
‫היי, לאורה!‬
‫- אינטרנט חינם -‬
‫- משתמש: הביתשלביאה‬ ‫סיסמה: ביאה12345 -‬
‫אין פלא שהאינטרנט כל כך איטי.‬
‫לאורה!‬
‫תורידי… אני מדברת.‬
‫אל תקראי שפתיים. תקשיבי.‬
‫מה?‬ ‫-לאורה, אני רוצה לישון.‬
‫ואני אשן הלילה. בסדר, לאורה?‬ ‫גם אם זה יצריך צעד דרסטי.‬
‫כן?‬ ‫-כן.‬
‫מה למשל? תתקשרי למשטרה?‬
‫מה קורה, חבר'ה?‬
‫אולי תתקשרי למנהל הבניין, מר פרננדו?‬
‫הנה הוא. נכון, מר פרננדו!‬
‫מה? תתקשרי לאליו, השוער?‬
‫זהירות, אליו!‬ ‫בפעם שעברה הייתה צריכה לסחוב אותך!‬
‫אולי לרוזאן, עוזרת המנהל?‬ ‫נראה שהפה שלה די עסוק כרגע.‬
‫אני רואה, לאורה.‬
‫אבל תקשיבי, אני מרגישה… מוזר מאוד.‬
‫אני פוחדת מעצמי.‬ ‫אז תנמיכי את המוזיקה, עכשיו.‬
‫הנה הדרופ! הנה הוא בא…‬
‫לאורה!‬
‫די, נו, זה לא פייר.‬
‫באמת, איזו דפוקה! זאת בסך הכול מסיבה.‬ ‫-תירגעי, גברת.‬
‫"בסך הכול מסיבה."‬
‫מה קרה?‬ ‫-לכי הביתה, מרירה.‬
‫מה קרה? נו, באמת.‬
‫סליחה.‬
‫המוזיקה חזרה!‬
‫סליחה.‬
‫- אלכוהול רפואי -‬
‫הבאת את הקרח?‬
‫הבאתי משהו עוד יותר טוב.‬
‫מה זה?‬
‫מה זה, ביאה?‬ ‫נו, באמת, עוד לא גמרתי לשלם על זה.‬
‫מה זה, ביאה?‬
‫ביאה, לא. ביאה.‬
‫ביאה, אני מנמיכה. הנמכתי. זה ממש חלש.‬
‫לא, לא, לא!‬
‫לא, באמת, ביאה.‬ ‫-לכי הביתה, דפוקה!‬
‫היי, חבר'ה. לכו הביתה.‬
‫המסיבה נגמרה.‬ ‫את יכולה לקחת את זה? רוצה לשתות קצת?‬
‫מה, מותק? אתה לא מאיים עליי.‬
‫תראי מה זה.‬
‫האורחים שלך התעצבנו.‬
‫מהר, חבר'ה! נגמר! לא הבנתם?‬
‫את רצינית?‬ ‫-אני צריך למצוא את הטלפון שלי.‬
‫לאורה.‬
‫תניחי את זה.‬ ‫-את מה?‬
‫לא, לא.‬
‫את זה?‬
‫לא, לא.‬ ‫-לא אהבת?‬
‫בואי נראה.‬ ‫-תכבי את זה.‬
‫בואי נראה.‬
‫תכבי את זה.‬ ‫-לאורה, מותק…‬
‫את מאיימת על בית של אמא ושני ילדים?‬
‫זה בית של משפחה.‬
‫אוי, אחותי.‬
‫לכי לישון. די.‬
‫לכי לישון, כי מחר את צריכה‬ ‫לסדר את הגולגול המכוער שלך. בסדר?‬
‫החתול!‬
‫- ברברה:‬ ‫היי, אחותי! -‬
‫- שיחה שלא נענתה: ברברה‬ ‫שיחה שלא נענתה: גבריאל -‬
‫- ברברה:‬ ‫אני ממש מתגעגעת לטומי! -‬
‫- גבריאל:‬ ‫תתקשרי אליי בהקדם האפשרי -‬
‫- ברברה:‬ ‫ביאה, אנחנו צריכות לדבר דחוף -‬
‫- ברברה:‬ ‫אני כבר כמעט בבית -‬
‫- ברברה:‬ ‫איפה את? -‬
‫טומי?‬
‫בוא, חתולי.‬
‫איפה החתול הזה? בוא הנה.‬
‫היי! טומי.‬
‫בוא.‬
‫היי, טומי.‬
‫בוא הנה, עצלן.‬
‫לא, לא, לא.‬
‫לא. לעזאזל.‬
‫לא…‬
‫לעזאזל…‬
‫אחותי! איזו הפתעה!‬
‫אני זאת שמופתעת. חזרת ממש מהר.‬
‫מה שלום התינוק שלי? התגעגעת לאמא, אהוב?‬
‫ספרי לי. איך היה?‬
‫היה טוב. תני לי לראות את התינוק שלי.‬
‫הקטנצ'יק הזה התגעגע אלייך מאוד.‬
‫תני לי להחזיק אותו.‬
‫אחותי, את בטח עייפה‬ ‫לכי להתקלח, תפרקי את המזוודה.‬
‫תיקחי אותו אחר כך.‬
‫אני באמת עייפה.‬ ‫אבל תני לי לרחרח את הצוואר שלו.‬
‫אין עניין כזה אצל חתולים. את יודעת את זה.‬
‫הוא אוהב להיות בידיים שלי.‬ ‫תני לו להישאר עליי עוד קצת.‬
‫תני לי את החתול שלי, ביאה.‬ ‫-פורטו אלגרה נחמדה? קר שם? חם?‬
‫לא הייתי שם אף פעם. האנשים נחמדים?‬
‫תני לי כבר את החתול שלי. די עם השטויות.‬
‫בוא הנה, מתוק שלי, טומי שלי, אהוב שלי.‬
‫טומי?‬
‫טומי! טומי.‬
‫רגע… טומי?‬
‫טומי. טומי!‬ ‫-אני מצטערת, אחותי.‬
‫מצאתי אותו ככה. אני נשבעת.‬
‫איך "ככה"?‬
‫מה עשית לו?‬ ‫-לא עשיתי כלום.‬
‫טומי מת?‬
‫נתת לו את התרופות שלו?‬ ‫-שכחתי.‬
‫שכחת לתת לו את התרופות שלו?‬
‫אם לא יכולת לשמור עליו, למה לא אמרת?‬ ‫הייתי מבקשת ממישהו אחר.‬
‫איזה מישהו אחר?‬ ‫כל החיים שלי טיפלתי בבעיות שלך.‬
‫אז טומי הוא בעיה?‬
‫את יודעת שקשה להגיד לך לא.‬ ‫-עדיף להגיד כן ולהרוג את טומי?‬
‫מה? לא הרגתי…‬
‫סליחה, טוב? פישלתי.‬ ‫לא באתי, ולא נתתי לו את התרופות.‬
‫אבל בחייך, הוא בסך הכול חתול, לא ילד.‬
‫מה אמרת?‬
‫סליחה.‬
‫אני יודעת שאת חושבת שאני פתטית.‬ ‫אבל לא לכולן יש חיים מדהימים כמו שלך.‬
‫לא כל אחת נשואה לאמן חתיך,‬
‫לא כל אחת עובדת במגזין, לא כל אחת יפה.‬
‫סליחה שאני בסך הכול‬ ‫מישהי שיש לה… חיית מחמד.‬
‫לא לזה התכוונתי.‬ ‫-אז למה התכוונת?‬
‫יודעת מה?‬
‫את באמת פתטית.‬
‫תסתכלי על הבית שלך.‬
‫הכול מלא בתמונות של החתול הזה.‬ ‫זה חתול שלובש בגדים, שמתחפש.‬
‫חתול הוא חתול! אנשים הם אנשים!‬
‫באמת, החתול שלך היה זקן ומת.‬ ‫זה לא סוף העולם!‬
‫אוי, לא. אני מבקשת סליחה.‬
‫אני מבולבלת,‬ ‫אני אפילו לא יודעת מה אני אומרת.‬
‫אני מצטערת.‬ ‫-איך את מעזה להגיד לי דבר כזה?‬
‫אני אחותך.‬
‫מאז הילדות ידעת שאני מעדיפה‬ ‫חיות על בני אדם. יודעת למה?‬
‫אנשים הם אכזריים.‬
‫פשוט לא ציפיתי שתהיי…‬ ‫-בת אדם.‬
‫סוף סוף.‬
‫כן.‬
‫בדיוק, אני בת אדם. אני…‬
‫את יודעת כמה שנים‬
‫הכרחתי את עצמי להיות‬ ‫רובוטית מתוקה, חמודה, חכמה ואדיבה?‬
‫לא יצא לי מזה כלום.‬
‫בעצם יצא לי בעל בטלן, בוס מניאק‬
‫וחברות חד-סטרית.‬
‫ואותך, אמא של חיות.‬
‫סליחה.‬
‫צאי מהבית שלי.‬ ‫-לא התכוונתי. אני מבקשת סליחה.‬
‫תעופי לי מהעיניים!‬
‫לכי!‬
‫ביאה?‬
‫הכול בסדר?‬
‫לא.‬
‫אני צריכה שתבטלי‬ ‫את מה שעשית לי, מה שזה לא היה.‬
‫אבל לא עשיתי כלום. את עשית את זה.‬
‫אין מצב. אני לא כזאת.‬
‫למה העיסוי הזה השפיע עליי ככה?‬
‫אני לא מסתובבת‬ ‫ומעליבה אנשים או מתפרצת עליהם.‬
‫יש אנשים, שמתוך פחד‬
‫מסתירים את הצד הרך, האנושי, השקט שלהם.‬
‫לעומת זאת, את היית קרובה למחלה‬
‫מרוב הכעס, השנאה והתסכול שצברת.‬
‫הבנתי. יופי.‬
‫אבל אני צריכה את החברות שלי.‬ ‫אני צריכה את העבודה שלי.‬
‫אני רוצה לחזור לבלוע הכול.‬
‫ככה שורדים בעולם הזה, ואני רוצה לחיות בו.‬
‫הכאבים בחזה, הם נעלמו?‬
‫כן.‬
‫החרדה שהרגשת, נדודי השינה, דפיקות הלב,‬
‫הבכי במקלחת בלי סיבה,‬
‫הכאבים בחזה, הכאבים בגוף, העצירות,‬
‫הצורך הנואש בתרופות…‬
‫הכול עבר?‬
‫כן, הכול עבר.‬
‫אז למה את מתלוננת, אהובה? החלמת.‬
‫לא.‬
‫אני פוגעת באנשים שאני אוהבת.‬
‫אנשים לא מסוגלים‬ ‫להתמודד עם האמת, ביאה. הם לא מוכנים.‬
‫אבל אלה החיים.‬ ‫למחרת את מבקשת סליחה, והחיים ממשיכים.‬
‫לא.‬
‫אני רוצה לחזור להיות כמו שהייתי קודם.‬
‫זה קשה, ביאה. אני לא יכולה לעשות את זה.‬
‫אני רצינית, את חייבת לתקן את מה שעשית.‬
‫לא עשיתי כלום.‬
‫את עשית הכול.‬
‫את יצרת את כל זה.‬ ‫ואני בטוחה שאהבת את זה, נכון?‬
‫תלוי.‬
‫זה כל מה שיש לך להגיד?‬
‫לא. יש עוד דבר אחד שאני רוצה להגיד.‬
‫את העדיפות העליונה.‬
‫את, ביאה, העדיפות העליונה.‬
‫אל תשכחי את זה.‬
‫- רוצה לאמץ אותי? -‬
‫בטח.‬
‫בבקשה, תעברי.‬
‫מי זה?‬
‫היי, מותק. זאת אני, אחותך.‬
‫אחותי? אין לי אחות.‬
‫תפתחי, בבקשה. הבאתי לך משהו.‬
‫אם זה לא החתול החי שלי, אז לא מעניין אותי.‬
‫ברברה, בבקשה. תפתחי. לשתי דקות, זהו.‬
‫לא תיתני לי להיכנס?‬ ‫-לא. מתוך כבוד לטומי.‬
‫מה זה היה?‬ ‫-טוב…‬
‫על זה רציתי לדבר איתך.‬
‫אני יודעת שהוא לא יכול להחליף‬ ‫את טומי, אבל אימצתי אותו בשבילך.‬
‫אלוהים אדירים, את נוראית!‬
‫נדמה לך שחיות הן כמו רהיטים.‬ ‫קונים חדשה, והכול בסדר.‬
‫לא, אני יודעת שזה לא עובד ככה.‬ ‫תסתכלי עליו.‬
‫אין שום סיכוי שאני אסתכל על ה…‬
‫אלוהים, את ממש מרושעת.‬
‫הוא כזה חמוד!‬
‫אוי, אלוהים. בוא לאמא.‬
‫אוי, סליחה, חמוד.‬ ‫אוי, אני הולכת לאהוב אותך כל כך…‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫הוא התכרבל לגמרי. תראי מה זה.‬
‫הוא יפיוף.‬
‫כן.‬
‫סליחה, בסדר?‬
‫סליחה על איך שדיברתי אלייך באותו יום.‬
‫סליחה על טומי.‬ ‫אני מרגישה אשמה, הייתי מטומטמת.‬
‫סליחה. אני אוהבת אותך. בסדר?‬
‫אני צריכה לספר לך משהו. הווטרינר בא…‬
‫הוא אמר שטומי קיבל התקף לב‬ ‫כי הוא סבל מעודף משקל.‬
‫אוי, מותק, אני ממש מצטערת.‬
‫כן. אז חלק מזה באשמתי,‬ ‫אבל חלק באשמתך, כי לא באת הנה.‬
‫נכון.‬
‫ובקשר למה שאמרת,‬
‫את עדיין נוראית, אבל את אחותי.‬
‫אני אוהב אותך תמיד.‬
‫שנינו נאהב אותך תמיד.‬
‫איזה כיף.‬ ‫-אבל אף פעם לא נלך לדודה ביאה.‬
‫היא מפלצת.‬ ‫-היי! זה שקר.‬
‫זאת האמת.‬ ‫-זה שקר.‬
‫רוצה להישאר קצת?‬ ‫-אני לא יכולה.‬
‫יש לי משהו חשוב לעשות.‬
‫בסדר?‬ ‫-בסדר.‬
‫אני אחזור.‬ ‫-בסדר.‬
‫תגיד ביי לדודה.‬
‫ביי.‬ ‫-ביי, דודה.‬
‫היי, אהובון שלי.‬
‫באמת? וואו, איזה יופי!‬
‫בדיוק האישה שהייתה חסרה בחגיגה שלנו.‬
‫חגיגה?‬
‫כן.‬ ‫-אני לא רואה סיבה לחגוג, את מבינה?‬
‫אם פדרו פאולו ינהל את המגזין בלעדיי,‬ ‫הוא יפשוט רגל מהר מאוד.‬
‫רוצה עצה? תברחי בשיא המהירות.‬
‫בכל מקרה, באתי כי אני רוצה להתפטר.‬ ‫על מה אני צריכה לחתום?‬
‫על הרבה דברים. את צריכה לחתום‬ ‫על הרבה דברים, אבל הם בשביל הקידום שלך.‬
‫עברת את המבחן.‬ ‫את יכולה להיות השותפה שלי, ביאה.‬
‫ואיפה פדרו פאולו?‬ ‫-קניתי את המגזין ופיטרתי אותו.‬
‫אין מצב.‬
‫מה? זה לא יכול להיות!‬
‫בעלי המניות הם חבורה של זקנים סקסיסטים.‬
‫איך הצלחת? איך שכנעת אותם לתמוך בך?‬
‫כל הבנות במינה+ הלכו לאלה טוטה.‬
‫ואז כולן התלוננו עליו.‬ ‫אחרי זה, מועצת המנהלים הסכימה בלי בעיה.‬
‫אז מה את אומרת?‬
‫את בעניין או לא?‬
‫טוב, קודם כול, זה כבוד גדול,‬
‫ולמען האמת, אני ממש נבוכה‬ ‫ששפטתי אותך בלי להכיר אותך בכלל.‬
‫טעות שלי. סליחה.‬
‫אבל אני חושבת…‬
‫שאנחנו חושבות בצורה ממש שונה, את מבינה?‬
‫לא, ביאה. אני צריכה אישה כמוך.‬
‫אני צריכה מישהי שמאמינה‬ ‫בכתבות באורך של יותר משתי שורות.‬
‫מישהי שתילחם על מגזין יותר רציני.‬
‫אנחנו צוות טוב, ביאה.‬
‫תבטיחי לחשוב על זה?‬
‫בסדר. אני מבטיחה לחשוב על זה.‬
‫ובקשר לסרטונים שלך…‬
‫אם מקשיבים להם, הם ממש מדהימים.‬
‫לא! חכי.‬
‫תני לי לצלם. בבקשה!‬ ‫-ידעתי. לא.‬
‫לא, תפסיקי.‬
‫בחייך…‬ ‫-פלומה?‬
‫אני יכול לדבר עם ביאה?‬
‫ברשותכם.‬
‫גבריאל.‬
‫היי, ביאה.‬ ‫-היי. חכה רגע.‬
‫תן לי לבקש סליחה‬ ‫על הדברים שאמרתי באותו יום.‬
‫לא שאני מתחרטת עליהם,‬ ‫אבל הטון שלי היה ממש לא במקום.‬
‫ואני רוצה גם להגיד‬ ‫שאני מקווה שתהיה מאוד מאושר עם ולנטינה.‬
‫בסדר.‬ ‫-ו… גם אתה פוטרת?‬
‫לא. לא, לא.‬
‫היא אמרה שהיא תשאיר אותי בצוות,‬ ‫אבל שהיא תשים עליי עין.‬
‫נחמד.‬
‫היא מוצאת חן בעיניי יותר ויותר.‬
‫עוד דבר אחד, ביאה.‬ ‫ולנטינה אמרה שהיא רוצה שנעשה הפסקה.‬
‫ואהבתי את זה. אהבתי את זה כי הייתי…‬
‫אני מבולבל, יש לי בלגן בראש.‬
‫טוב… רוצה לצאת איתי לארוחת ערב?‬
‫גבריאל, אני לא…‬
‫אני לא יודעת.‬
‫אני לא אישה מתוקה במיוחד, בסדר?‬
‫ואני לא חושבת שיש דרך חזרה.‬
‫אני די אוהבת להיות ככה.‬
‫גם אם זה קשה ואינטנסיבי,‬
‫ולמרות כל ה…‬
‫ההבדלים והשינויים שקורים בחיים שלי, אני…‬
‫אין לי יותר כאבים בחזה.‬
‫וזה…‬
‫מדהים.‬
‫אני רוצה אותך‬ ‫בדיוק כמו שאת, ביאה. תמיד רציתי.‬
‫אף פעם לא יצאת לי מהראש.‬
‫אני אתקשר אלייך יותר מאוחר.‬
‫מה קרה?‬ ‫-בואי הנה. הפתעה.‬
‫תפתחי את המקרר.‬
‫עכשיו בואי הנה.‬
‫שימי פה את היד.‬
‫המים…‬
‫חמים. שילמתי את החשבון.‬ ‫את לא צריכה לדאוג יותר.‬
‫את הולכת לבכות מרוב אושר. בואי לסלון.‬
‫בואי לראות.‬
‫בואי, ביאה.‬
‫הוא נקרא "ביאה…‬
‫"אני אוהב אותך."‬
‫כן.‬
‫והקו האדום הזה‬ ‫אמור להיות מחווה למחזור שלי?‬
‫לא, ביאה. אני מצטער, בסדר?‬ ‫-לתסמונת הקדם וסתית שלי?‬
‫בואי נתחיל מההתחלה, טוב?‬ ‫כי גם את אמרת לי דברים קשים שאני לא אשכח.‬
‫טוב, אנטוניו…‬ ‫-לא! חכי רגע.‬
‫הפתעה אחרונה. אני מבטיח.‬
‫שלב אחרון. בואי הנה.‬
‫הכנתי את הפסטה האהובה עלייך, פוטנשקה.‬
‫נאכל?‬
‫בשקט, כמו פעם.‬
‫טעים מאוד.‬
‫מי הכי יפה?‬
‫אהבת את הפסטה שהכנתי לך?‬
‫הספיק לי.‬
‫תאכלי עוד קצת. זאת הפסטה האהובה עלייך.‬
‫הספיק לי ממך.‬
‫הספיקה לי הפסטה,‬ ‫הספיקו לי החיים שחיינו ביחד.‬
‫לא, לא, ביאה.‬
‫זה נגמר, אנטוניו.‬ ‫-לא. תני לי הזדמנות. אני יכול להשתנות.‬
‫אני מאמינה לך.‬
‫אני מאמינה. אנשים באמת יכולים להשתנות.‬
‫וזה יהיה מעולה בשבילך, אבל בזוגיות אחרת.‬
‫כי זה לא יכול להמשיך. אני…‬
‫אתה כבר לא מוצא חן בעיניי.‬
‫האהבה שלי נגמרה.‬
‫דברים כאלה נגמרים.‬
‫לא, לא, דברים כאלה חוזרים.‬
‫דברים חוזרים, ביאה.‬
‫היצירתיות שלי, למשל.‬ ‫היא נעלמה, אבל היא חזרה.‬
‫והיא חזרה עוד יותר חזקה, אהובה.‬
‫דברים חוזרים, ביאה.‬
‫תסמכי עליי.‬
‫אף פעם לא חשבתי שאני אגיד את זה.‬
‫אבל נמאס לי אפילו מהפרצוף היפה שלך.‬
‫זוכרת כשרק התחלנו לצאת?‬
‫היינו שוכבים כל הזמן.‬
‫הכול היה ממש טוב.‬
‫אל תוותרי על זה, ביאה.‬
‫אני זוכרת יותר את סוף הנישואים שלנו,‬
‫כשהפסקנו לשכב מרוב שהיה לנו רע.‬
‫זה נגמר.‬
‫רגע, לאן את הולכת?‬ ‫-החוצה.‬
‫אני אישאר שם כדי שיהיה לך זמן‬
‫לשטוף כלים, לאסוף את הדברים שלך וללכת.‬
‫בו!‬ ‫-שלום, גברת ביאה.‬
‫תקשיב, כשאנטוניו ילך,‬
‫תגיד לו שמעכשיו‬ ‫הוא לא דורך יותר בבניין הזה.‬
‫כן, גברתי.‬ ‫-לא הוא ולא הבן הבלתי נסבל שלו.‬
‫כן, גברתי.‬ ‫-"כן, גברתי". הבנת?‬
‫כן, גברתי.‬ ‫-מצוין. יופי.‬
‫- ולנטינה:‬ ‫ביאה, זאת ולנטינה. -‬
‫- את יכולה לרדת לדבר איתי? -‬
‫היי.‬ ‫-תיכנסי.‬
‫מה קורה פה, ולנטינה?‬
‫טוב, ביאה, באתי הנה כי רציתי לבקש סליחה.‬
‫נראה לי שכל הזמן הזה הייתי לא כנה.‬
‫האמת היא שאת לא מוצאת חן בעיניי.‬ ‫וידעת את זה מההתחלה.‬
‫ותמיד ידעתי שאת יודעת.‬
‫רציתי רק לבוא הנה‬ ‫ולומר לך את זה באופן אישי.‬
‫בסדר, ולנטינה.‬
‫אני לא מוצאת חן בעינייך. בסדר.‬ ‫אני אחיה עם זה. זה בסדר.‬
‫תפתחי לי, בבקשה.‬
‫לא. אני לא יכולה.‬
‫בעצם יש לי עוד כמה דברים להגיד לך.‬
‫אני רוצה להגיד‬ ‫שהיית כלבה יהירה כי שפטת אותי כל הזמן הזה.‬
‫כן, למשפחה שלי היה פעם כסף,‬ ‫אבל הם התרוששו.‬
‫ואני קורעת את התחת כדי לשלם‬ ‫על הלימודים של אחי ולפרנס את אמא שלי,‬
‫ובינתיים את מתנשאת מעליי וחושבת‬ ‫שאת יותר טובה ממני, שאת אינטלקטואלית.‬
‫למה? כי את עובדת במגזין?‬
‫לעזאזל, ולנטינה.‬
‫הלכת לאלה טוטה.‬
‫איך ידעת?‬
‫רואים את זה על הפנים שלך.‬
‫מהצד, זה מראה פשוט יפהפה.‬
‫אני לא מאמינה. ביאה, גם את היית אצלה?‬
‫בטח. איך נראה לך‬ ‫שאמרתי לפדרו פאולו את כל האמת בפנים?‬
‫לעזאזל!‬ ‫-טירוף!‬
‫סליחה.‬
‫סליחה ששפטתי אותך.‬
‫לא…‬ ‫-בסדר? באמת, אני מבקשת סליחה.‬
‫את מוצאת חן בעיניי.‬ ‫-באמת?‬
‫נראה לי שאני אחיה עם זה.‬
‫וואו, האלה טוטה.‬ ‫-בחיי…‬
‫גברים אוהבים שאנחנו שונאות אחת השנייה, מה?‬ ‫-כן.‬
‫גבריאל היה אומר‬ ‫שאסור לי לשנוא אותך, כי רגשות חזקים‬
‫יגרמו לקמטים על הפרצוף היפה שלי.‬
‫זה מה שהוא אמר?‬ ‫-כן.‬
‫אבל האם הוא ניסה לשנות את דעתי עלייך?‬
‫בדיוק. אותו דבר איתי.‬
‫בכל פעם שאמרתי לו‬ ‫שאת עשירה מפונקת, סנובית מזויפת…‬
‫הוא לא אמר שזה לא נכון.‬
‫הוא אף פעם לא אמר לי‬ ‫שאת עובדת קשה כדי לפרנס את המשפחה שלך.‬
‫כשאני הייתי קוראת לך כלבה יהירה,‬
‫הוא היה אומר לי לא לקלל כי זה לא מתאים לי.‬
‫זה דווקא ממש מתאים לך.‬ ‫-כן.‬
‫באמת. את ממש טובה בקללות.‬
‫בחיי, זה נחמד, לא?‬ ‫לעזאזל, זה נורמלי לגמרי. על הזין!‬
‫נורמלי, לעזאזל.‬
‫"לעזאזל" זה עדין.‬
‫בואי נשדרג את זה.‬ ‫-כן.‬
‫נלך על קללות יותר חזקות.‬ ‫-בסדר.‬
‫אז איך הולך ביניכם? אני יודעת שאתם בהפסקה.‬
‫אנחנו בהפסקה?‬
‫טירוף, כי לא שמעתי על זה, ביאה.‬
‫בדיוק דיברנו עליו.‬
‫- גבריאל:‬ ‫אני בדרך -‬
‫ולנטינה, מה את עושה פה?‬
‫איך ידעת שאני פה, גבריאל?‬
‫התקנתי במכונית שלך‬ ‫מתקן מעקב שמחובר לטלפון שלי.‬
‫אני דואג לך,‬ ‫כי את יוצאת מהעבודה מאוחר בכל יום.‬
‫אני פוחד שישדדו אותך או משהו כזה.‬
‫זה טירוף, גבריאל.‬ ‫מתקן מעקב במכונית שלה? זה לא חוקי.‬
‫למה אמרת לביאה שאנחנו בהפסקה?‬
‫כי אני חסר ביטחון, בסדר?‬
‫כי אני סקסיסט. זה מה שרציתן לשמוע?‬
‫אבל אני אוהב את שתיכן.‬
‫באמת.‬
‫זה חטא להיות עם כל כך הרבה אהבה?‬
‫אני בן זונה כי יש לי כל כך הרבה אהבה לתת?‬
‫תלוי, גבריאל.‬
‫גם לוולנטינה יהיה מותר‬ ‫לתת את כל האהבה שלה לאחרים, כמוך?‬
‫יהיה יותר קל ככה.‬ ‫אתן לא מצחקקות ומתחברות פה?‬
‫למה שלא ניהנה כולנו ביחד בשלישייה?‬
‫נוכל לשכב ביחד, אתן מבינות?‬
‫מה?‬ ‫-למה לא?‬
‫מה?‬ ‫-אני בעניין.‬
‫מותק…‬ ‫-קדימה!‬
‫אני אתרגם את מה שביאה שאלה,‬ ‫כי ברור שלא הבנת.‬
‫אהוב אם אני ארצה‬ ‫לתת את כל האהבה שיש לי בוואגינה…‬
‫ולנטינה…‬
‫…לגבר אחר, בזמן שאתה, מר יחסים פתוחים,‬
‫תגיד לביאה שאנחנו בהפסקה‬ ‫רק כדי שתוכל להיות איתה,‬
‫אני אוכל?‬
‫או שרק אתה יכול, כי אתה בחור מתקדם?‬
‫ולנטינה, למה את מדברת ככה?‬
‫ואם עוד גברים יהיו מעורבים בזה,‬ ‫אני אבטל את החתונה, כמובן.‬
‫לא תהיה מסיבה, לא עוגה, לא…‬ ‫-אל תדאג, אהוב.‬
‫אני אעשה מה שכל הנשים עשו‬ ‫מאז התקופה של סבתא-רבא שלי,‬
‫וזה להקל על הגברים.‬
‫זה נגמר, גבריאל. אין חתונה, אין כלום.‬
‫זה נגמר. בסדר?‬
‫ולנטינה, תחזרי.‬ ‫-את מדהימה.‬
‫ולנטינה, די.‬
‫פשוט מדהימה.‬
‫יותר ויותר קשה להיות גבר לבן.‬
‫היי, רוצה לחלוק אובר? אין לי גרוש.‬
‫לא, תודה. אני לא נואש עד כדי כך.‬
‫בהצלחה.‬
‫היי, ביאה. ביאה, חכי.‬
‫בחייך, ביאה.‬
‫את רואה?‬
‫את נפרדת מאנטוניו, אני נפרדתי מוולנטינה…‬
‫את לא חושבת שהגיע הזמן שלנו?‬
‫לא?‬
‫אתה נפרדת מוולנטינה?‬
‫בחיי, גבריאל.‬
‫איך אתה יכול לעוות כל כך את המציאות?‬
‫זה לא מגניב, אתה מבין?‬ ‫-אני לא יכול לחיות בלעדיכן.‬
‫אתה תסתדר מצוין בלעדינו.‬
‫ועוד משהו. כמעט שכחתי.‬
‫אני אקבל את ההצעה של פלומה‬ ‫ואהיה השותפה שלה.‬
‫אז מעכשיו, חמוד,‬
‫כדאי שתלמד לחיות גם בלי העבודה שלך.‬
‫אתה מפוטר.‬
‫לא, ביאה. ביאה, בחייך.‬ ‫את לא חייבת לעשות את זה!‬
‫את לא חייבת…‬
‫…מהפכני.‬
‫- האלה טוטה:‬ ‫לאהוב את עצמך זה מהפכני -‬
‫- רוברטה מוניוז חושפת:‬ ‫זרקתי את הטלפון, גיליתי את עצמי -‬
‫- האלה טוטה -‬
‫אני בעניין. אני אהיה שותפה שלך.‬ ‫-לא שותפה.‬
‫אני רוצה שתהיה המנכ"לית,‬ ‫הבוסית, סגנית היו"רית, איזה תואר שבא לך.‬
‫הנשיאה? נשיאת החברה.‬
‫תקשיבי, ביאה,‬ ‫יש לי כסף ויש לי רעיונות מצוינים.‬
‫נכון.‬
‫אבל בדיוק קניתי עוד שלושה עסקים‬ ‫שהבעלים שלהם כמעט הביאו אותם לפשיטת רגל.‬
‫או, וואו.‬
‫אולי זה הקטע של הדור שלך,‬ ‫אבל אני קצת בהלם ואני צריכה אותך.‬
‫את יכולה לסמוך עליי,‬ ‫אבל אני צריכה לשאול קודם משהו.‬
‫אני לא אתערב ברעיונות שלך ובהחלטות שלך.‬
‫והמשכורת שלך תהיה הכי גבוהה.‬
‫לא, שאלה אחרת.‬
‫אני צריכה שבוע חופש.‬
‫חופש, ביאה?‬ ‫-כן.‬
‫לא?‬
‫חופשה? מעכשיו זאת החברה שלך.‬ ‫תעשי עם החיים שלך מה שאת רוצה.‬
‫תחשבי על זה. עכשיו, תסתכלי.‬
‫רוצה לעשות סיבוב?‬
‫זה המפתח של הב-מ-וו של פדרו פאולו?‬
‫זה המפתח של הב-מ-וו שלך.‬
‫די!‬
‫תרגום כתוביות: ברונק פרלמוטר‬