Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Fiți gata de drop!
Vine…
O FEMEIE FĂRĂ FILTRU
Am întârziat!
Dragule?
Iar ai uitat să plătești gazul?
Doamne, am uitat! Nicio grijă, îl plătesc azi pe internet.
Cum? Nici internetul nu merge. Ar fi trebuit să suni deja compania.
Mergi liniștită, iubito. Când te întorci, o să fie totul rezolvat.
Acum vii acasă?
Mersi.
Ce-i asta, frate?
Bună dimineața, Bia!
Bună dimineața, Laura!
Laura, mă bucur că ne întâlnim.
N-am dormit toată noaptea din cauza gălăgiei.
Vai de mine…
Bine. Stai să-ți zic eu ce înseamnă de fapt să nu dormi, Bia.
Pe fetița cea mare, Rafaelinha, am alăptat-o până la doi ani, la cerere.
Îmi sângerau sânii.
Ai avut sfârcurile crăpate? Pline de puroi? Nu cred.
Când a încetat, se născuse deja Bernardo, care a început să aibă pavor nocturn.
Ce-l speria? Nu știu.
Dar mă trezea de 200 de ori pe noapte.
N-am dormit timp de șase ani, Bia.
Asta înseamnă să nu dormi.
Îmi pare rău.
Nu-i nevoie.
Acum am descoperit ceva minunat numit „custodie comună”.
Sunt liberă jumătate de săptămână.
Am înțeles.
Dar eu nu sunt liberă, Laura. Deci poți să faci mai puțină gălăgie?
Stai liniștită, da?
Acum mă duc să iau copiii și îi țin până mâine.
Așa că următoarea petrecere o să fie…
Poimâine.
Exact.
Mă lași să trec?
Ajung în cinci minute!
Trebuia să ne vedem la prima oră. Am o zi plină, Bia.
Știu, sunt aproape.
Patruzeci și cinci…
Cine a parcat în locul meu?
Vreau să chemi un curier…
- Au fost cinci minute foarte lungi! - Păi…
Fă o poză aici!
- 'Neața! - Să folosim fundalul ăsta…
Stai… Aici!
- Scuze! - Stai aici!
Scuze… Pedro Paulo?
Știi cine a parcat pe locul meu?
Bia, doar cei blocați în viață rămân blocați în trafic.
- Știi cine a zis asta? - Nu.
Eu.
Hai să facem una aici!
Pedro Paulo, ai auzit? Am zis că cineva a parcat pe locul meu.
Da, hai să discutăm despre asta! Ia loc!
Cine a umblat cu astea?
Bia, cum ai defini Mina+?
- E un site pentru femei. - Nu.
Revistă digitală de femei?
E prea evident, Bia.
O să reformulez.
Lumea s-a schimbat în ultimii ani, așa e?
Crezi că noi am ținut pasul?
Sigur că da, Pepê. Bineînțeles.
Avem materiale de deschidere tot mai incluzive.
Am renunțat la prostii de genul „Cum să seduci un tip în cinci zile”.
Trec direct la subiect.
De când n-ai mai postat un clip sau un TikTok?
Pe contul tău, nu al revistei.
Nu ești prezentă pe rețelele sociale, Bia!
În ziua de azi, în media digitală lucrează doar cei dispuși să-și pună viața online.
De exemplu, știu cititoarele Mina+ de câte ori pe săptămână faci sex?
- Și dacă ai orgasm? - Doamne sfinte…
Nu știu! N-au de unde să știe.
Nu, stai…
Scuză-mă, Pedro Paulo.
Sunt aici să produc subiecte bune, nu să fiu eu subiectul.
Creez conținut, nu sunt conținutul.
Te afunzi mai tare.
Tu auzi ce spui? „Nu sunt conținutul.”
Nici tu nu crezi în tine!
Scuză-mă, dar n-are nicio noimă ce spui.
O să înțelegi.
- Ai auzit de Paloma Diniz? - Bloggerița?
- Cel mai mare influencer din Brazilia. - Știu cine e.
I-aș da un articol oarecare, nu unul de deschidere.
Ei bine, e aici. Uite-o!
Le arată followerilor redacția. O să fie foarte bine pentru revistă.
Ce le spune?
Asta e, oameni buni!
Asta e marea veste.
Sunt noua directoare de conținut a Mina+.
Vă prezint echipa!
Ea e Bia, e în subordinea mea.
Acum vă arăt minunatul nostru spațiu de cafea.
E minunată.
Stai! Pepê?
Mă dai afară?
Nu, nici vorbă.
Până la urmă, ca să faci o revistă,
e nevoie și de vechi, și de nou.
Nu te dau afară. Dar Paloma e noua ta șefă.
Șefă? Ce vrei să spui?
Pedro Paulo, ai zis mereu că nu există alt post deasupra mea.
Paloma are 50 de milioane de followeri. Tu câți ai?
O sută. Nu, 96, fiindcă am pierdut patru când m-ai etichetat într-o poză.
- Eu? - Scuze, făceam un video.
Bia, e o plăcere.
Eu sunt Paloma.
Te admir de când eram mică.
Îți admir mult munca.
Doamne, am emoții!
Bravo! Haideți să sărbătorim!
Paloma, chemi pe toată lumea, ca să facem o poză?
- Sigur! - S-o pui pe Instagram.
- S-o postăm! - Ar trebui să fie virală.
Bia, poți să chemi restul angajaților?
Pe cei de la Financiar, pe grasa de la Recepție.
Trebuie să fie toți în poză, ca să nu fie reclamații, da?
Super, mersi!
Tată…
Ai murit când trebuia.
Cioc-cioc!
Nu fi supărată pe mine! Și eu am aflat de asta odată cu tine.
Pe bune?
Ce sens are să ne dăm progresiști, moderni și incluzivi,
dacă Pedro Paulo angajează întruna femei banale, stereotip?
Serios, Gabriel! Postează tutoriale de machiaj.
Eu prefer femeile naturale, nemachiate.
Frumoase de la natură, ca tine.
Zicea mereu că nu există post deasupra mea și de asta nu mă promovează.
Calmează-te! Pepê are nevoie de un investitor, de fapt.
Și nici bancherii nu mai câștigă cât antreprenoarele astea online.
Antreprenoare online? Te rog, Gabriel!
E doar o bloggeriță de machiaj, clar?
În altă ordine de idei…
Habar n-am ce cadou de nuntă să vă iau.
M-am uitat pe lista de dorințe a Valentinei, logodnica ta,
și e un coș de gunoi care costă 1.000 de reali.
Valentina are ciudățeniile ei, dar e un om bun.
- Oare? - Ia vezi!
Nu ți-am zis. Habarnista aia mi-a luat locul de parcare.
Uite, Bia, cred că… De fapt, nu contează.
- Ce e? Spune! - Bine.
Nu-mi place când te enervezi. Îți pierzi cea mai mare calitate:
faptul că ești o femeie calmă, senină, liniștită și echilibrată.
Ia uite!
- V-am găsit, domnule! - Uite cine-a venit!
- Bună, Bia! Ce mai faci? - Bine, Valentina. Tu?
- Îmi place ținuta. - Mulțumesc.
Și mie îmi place… biroul tău.
- E frumos și spațios, nu? - Da…
Mergem, scumpo?
Da. Să nu uit… Porți chiloți, nu?
- Scuze! - Valentina!
Mergem la croitor.
Și-a ales ce-i mai scump. Parcă tu ești mireasa, nu eu.
Nu știu ce-i mai rău.
Fără chiloți sau cu boxeri de moș cum poartă soțul meu.
Și ce dacă? Și eu port la fel.
N-aveți decât să râdeți.
Dacă am lăsa femeile să râdă de noi, lumea ar fi mult mai bună.
Dar nu exagerat, nu?
Gabriel se plânge mereu de femeile care râd prea tare la cinema.
- Serios? - Da.
Ce-i drept, e enervant.
- Mergem? - Haide!
Pa, Bia! Întârziem.
- Pa! - Pa!
- Și… - Da, o să mă gândesc.
Mă gândesc.
AMENDĂ PENTRU PARCARE
Bună! Mă numesc Edna Souza. Cu ce vă pot ajuta?
Bună ziua, Edna!
Am solicitat un tehnician la mine acasă acum câteva zile, dar n-a venit nimeni.
Puteți verifica ce se întâmplă?
Edna?
Bun-venit la cel mai mare furnizor de telefonie din Brazilia!
Vă mulțumim pentru apel. Introduceți numărul de client.
Trei, patru. Foarte bine!
Pedro Paulo zicea că n-am unde avansa.
Am același post și același salariu de zece ani.
Și acum o angajează pe fata asta.
Roberta? Asculți ce zic?
Scuze! Trec printr-o perioadă dificilă.
Tiago e pe o aplicație de întâlniri. Ai idee ce înseamnă asta?
Că are telefon? Că e singur?
Și eu sunt pe aplicație, dar nu mi-a dat like, n-a intrat în vorbă.
N-o să ne împăcăm, n-o să depănăm amintiri, nimic.
Ești pe o aplicație de întâlniri?
Ascultă mesajul ăsta vocal.
Roberta, am decis să nu mai vorbim, așa că n-o mai suna pe bunica.
Au trecut șase luni, te rog!
Ce măgar! Mă desparte de cei mai buni prieteni.
Toți sunt la fel.
De când ți-e bunică-sa cea mai bună prietenă, Roberta?
Este. Vorbim zilnic, schimbăm rețete…
Roberta, poți să mă asculți o clipă?
Nu pot…
Ce e?
- Ce scârbos! Nu te uita! - Ce e? Dumnezeule!
- Câh! - Deblochează-l, vreau să văd.
- E o postare sau ce? - Mi-e rău! Stai!
Dar n-a zis că ți-a trimis poza din greșeală, scumpo?
Nu știu, dragă. Fiu-tău adoră să mă scoată din sărite.
Și chiar dacă a fost din greșeală, trimite poze nud în stânga și-n dreapta?
E minor. Nu e în regulă.
E din altă generație, înțelege și tu.
Voia s-o trimită iubitei lui, dar a greșit. Calmează-te!
Bia, ședință editorială.
Și nu mai ai scuza traficului. Vino!
Am o propunere: trei materiale mari și două mai mici pentru următoarea ediție.
Să abordăm tema epuizării și singurătății mamelor.
Mai e un test comparativ de geluri pentru vibratoare…
Aș vrea să încep ședința prin a spune două lucruri.
Așa, strălucește! Iat-o! E ședința ta.
Scuze, să începi ședința?
- Vorbeam deja… - Stai, Bia!
Vreau să încep prin a spune că e o onoare să fiu aici cu tine.
Cumpăram reviste în copilărie și adolescență.
Pe atunci erau tipărite, vă amintiți?
Nu sunt chiar așa de tânără.
Și al cui nume era mereu acolo, pe cele mai importante articole?
Al tău, Bia.
Așa că e într-adevăr o onoare să fiu aici cu tine.
Mulțumesc foarte mult, Paloma.
Acestea fiind zise și cu tot respectul,
tot ce spui mi se pare prea de secolul XXI.
Da. Mai ales că nu știm dacă va exista următorul secol.
Ia spune! Te pricepi la machiaj, dar la reviste?
Știi, Bia,
tirajele presei tipărite au scăzut cu 57% în ultimii cinci ani.
Voi vă credeți geniali fiindcă aveți o revistă digitală.
Dar adevărul e că, din 2021, a scăzut cu câte 21- 26% pe an.
Oare de ce?
Uitați-vă la profilul abonaților Mina+.
Tineri din clasa de mijloc superioară, de 25 de ani și mai mult,
toți cu studii superioare, dar nu intelectuali.
Sunt oameni oarecum interesați să facă lumea mai bună,
dar oarecum.
Așadar, dacă vreți să scrieți
despre un urs-polar care deplânge sfârșitul planetei,
nu poate fi un articol lung și plicticos.
Trebuie să fie dintr-o perspectivă umană, abordabilă.
Un clip scurt, de impact.
Și după el, un articol despre cele mai senzuale semne zodiacale,
ca să ajute la calmarea anxietății, știi?
Mai departe.
Materialele propuse sunt de mare impact, mai ales pe Instagram.
Acum se face așa.
Vrei interviu cu Fê Nobre despre relații deschise?
Vreau.
- Cere-i doar o propoziție. - Eu?
Nu pierde timp cu un interviu de două pagini.
Pune o propoziție deasupra unui clip de trei secunde
în care Fê Nobre își sărută soțul, iar el se întoarce și sărută altă femeie.
Și gata. Trei secunde de video.
Nu cinci pagini de bla-bla plicticos, fără sfârșit.
Notează ce a zis!
E un trend.
„Infotainment”. Informație și divertisment.
Dar suntem încă o revistă digitală cu conținut adevărat, nu?
Publicul nostru e format din femei inteligente.
Care public?
Pedro Paulo a zis că riscăm falimentul în două luni.
- Poftim? - Faliment?
- Scuze, eu… - Nu pot să cred!
- Am zis asta? - Da.
Scuză-mă, Bia!
Îmi închipui că ți-e greu, dar…
O spun cu toată afecțiunea, da?
- Sunt aici să te susțin. - Exact.
Paloma e publicul nostru țintă. Ar trebui s-o ascultăm.
Scuzați-mă, sunt…
Nu știu, nu mă simt bine. Mi-e cam rău.
Trebuie să iau aer. Îmi scade tensiunea.
- Bia! - Dumnezeule!
Bia, vorbește-mi!
- Bia? - Bia!
Ce sperietură!
Te simți bine, Bia?
Nu.
Nu, nu mi-e bine. Am nevoie…
Hai să… Cred că ai nevoie de aer.
Scuzați-mă, oameni buni!
- Merg cu tine… Bia? - Du-i niște apă.
Mă duc.
O să-i scad din salariu.
Începe să se vadă vârsta.
Să meargă la doctor!
Cum te simți?
Îngrozitor.
Cred că trebuie să merg la un control.
Mă simt ciudat de la o vreme.
Am dureri de cap, dureri în piept, rămân fără aer,
îmi vine să plâng din senin…
Feblețea mea din adolescență se însoară. Oare de asta mă simt așa?
- De asta? - Nu.
Ești încă tânără.
Și nu-mi place cum mi-ai zis, „feblețe”.
N-oi fi eu artist ca Antônio, dar am șarmul meu.
Da, nici eu nu sunt stilată ca Valentina.
Și am leșinat la serviciu.
Ce pereche facem!
Ce pereche!
Da…
Să ieșim de aici, o să creadă lumea că ne-o tragem.
Haide!
- Aerul face bine. - Da.
Gabriel, ne scuzi puțin? Vreau să vorbesc cu Bia.
- Sigur. Scuzați-mă! - Mulțumesc.
Bună, Paloma!
Scuză-mă că am ieșit din ședință așa.
Dar acum mă simt mai bine.
Putem continua dacă vrei. Adun pe toată lumea și…
Nu mă filma, te rog!
Nu te filmez. Verifică-ți telefonul, ți-am trimis adresa.
Ți-am făcut o programare la Zeița Păsărică.
Zeița Păsărică?
Știu că nu poți să suferi
să-ți fie șefă și să-ți dea ordine o influensăriță prostuță.
Dar îți ordon să te duci, clar?
N-am zis așa ceva.
Dar crezi că mă pricep doar la machiaj.
Mi-ai văzut vreodată clipurile cu sunet? Cred că ar trebui.
Poate ai înțelege ce face Gabriel cu tine.
Gabriel?
Ce face Gabriel cu mine?
Fetelor, e foarte simplu să recunoști un bărbat sexist.
Dar un sexist deghizat?
Recunoașteți comportamentul toxic al tipului drăguț
care pare partida perfectă?
Cel pe care nu l-ați uitat niciodată, dar vă face numai rău?
Adoră feminismul, știe toți termenii corecți,
dar îi folosește în favoarea lui.
Se declară un bărbat deconstruit
și-i place să ceară scuze femeilor în numele lui și al tuturor bărbaților.
Îți adoră râsul.
Dar să nu râzi prea tare, fiindcă nu e elegant.
Spune că ești frumoasă. „Dar ai nevoie de atâta machiaj?”
La mulți ani cu sănătate
Să îți dea Domnul tot ce-ți dorești
Zile senine și fericire
La mulți ani, să trăiești
- Trăiască Tommy! - Trăiască!
Gata, hai să suflăm! Un, doi, trei…
Suflă, dragule!
Suflă, puiule! Nu știe să sufle.
Uite, te ajut eu. Un, doi, trei…
Gata! Ura!
Surioară, nu te simți prost că n-ai și tu un copil cu blăniță.
De asta ești supărată?
Nu, nici vorbă.
Ai uitat că am un fiu vitreg? Dar e un animal nedomesticit.
Te deranjează dacă plec mai devreme?
N-am dormit mai deloc azi-noapte și am avut o zi groaznică la birou.
- Ai avut o zi grea? - Foarte.
Vrei să-mi povestești? Știi că poți conta pe mine.
Știu, dar nu azi, bine?
Nu vreau să-ți stric o zi deosebită.
Și eu pot conta pe tine la nevoie, nu-i așa, surioară?
Frumușico, drăguțo!
Ce vrei, drăguțo?
Am o rugăminte doar.
Nu-i mare lucru. O să călătoresc să vorbesc la o conferință.
Doar două zile. Și voiam să stai tu cu Tommy.
- Stau, sigur. - Ce bine! Mulțumesc!
Când să trec să-l iau?
Nu poți să-l iei. Tommy trebuie să rămână aici.
De ce?
Fiindcă îl stresează mersul cu mașina. E îngrozitor.
Scumpo, dar mie mi-ar fi greu. Nu pot sta aici să-l dădăcesc pe Tommy.
Nu poți?
Lasă, nu-i nimic, o să…
- Nu poți. - Stau.
- Promiți? - Da.
Mulțumesc, scumpo!
Te iubesc!
Îți explic ce medicamente să-i dai.
Tommy are niște probleme de care trebuie să te ocupi.
Are ceva la tiroidă, deci trebuie să ia pastila asta.
Și am observat că se cam constipă,
deci are nevoie de un mic supozitor.
Poftim, supozitor?
Nu te uita acum. Mai sunt și picăturile de plante…
Iar nu răspund? Incredibil!
Uite-o pe dna Bia!
Bună ziua! Dv. sunteți dna Bia?
Care a sunat de 83 de ori că n-am venit să-i reparăm internetul?
- Îmi pare bine. - În sfârșit!
N-am internet de zece zile.
„În sfârșit” zic eu. E a șaptea oară când vin aici, așa e?
Soțul meu zice că n-a venit nimeni.
Dnă Bia, noi am sunat, dar el n-a răspuns.
Ce e? Sunteți bine, doamnă?
- Vă simțiți bine? - Sunt bine.
O să fiu bine. Veniți cu mine, vă rog.
Ce s-a întâmplat aici?
Soțul meu a uitat să plătească factura și ni s-a tăiat internetul.
Am plătit-o între timp, dar degeaba.
Nu, mă refeream la palpitațiile dv.
Și la cearcănele alea. Păreți nefericită, doamnă.
Vi se zbate o venă la gât.
Nu-mi place să-mi bag nasul, deci să mă iertați.
Dar viața mea a început să se schimbe…
Cum să vă spun?
Când o anume femeie a intrat în viața mea.
Nu, sunt bine. Totul e bine, mulțumesc de întrebare.
Ați auzit de Zeița Păsărică?
Zeița Păsărică? Și dv.? E a doua oară când aud de ea.
Bineînțeles!
Când avem nevoie,
Zeița Păsărică găsește o cale să ia legătura cu noi.
Gata. Internetul dv. funcționează.
Verificați și confirmați-mi că merge.
Ce frumos!
Doamne sfinte!
- Scuzați! - Nu-i nimic.
De mult nu mi-a mai reparat cineva ceva.
Înțeleg.
Dar știți ce?
Când te pui cu internetul unei femei, te pui cu noi toate, doamnă.
Semnați aici.
Dragule?
Dragule!
Gata, spune.
Doamna cu internetul a venit de mai multe ori.
Trebuie să fii mai atent la sonerie și la interfon.
- Ai făcut cumpărături? - Nu.
Nu pricep.
Ai pricepe dacă ai fi artistă, Bia.
Sunt absorbit de munca mea, nu pot fi distras cu așa ceva.
Dacă vrei asistent, angajează-ți. Eu sunt soțul tău.
Uită-te la asta!
În sfârșit îmi revine inspirația.
Am avut o zi foarte grea azi la birou.
Nici nu-ți închipui prin câte am trecut.
- Chiar mi s-a făcut rău… - Bibinha, te rog!
Sunt în plin proces creativ.
Hai să discutăm mai târziu, te rog.
- Bună ziua! - Bună ziua!
Am venit fără programare.
Trebuie să-l văd pe dl doctor. Îl puteți chema?
E plecat din oraș.
Cum să fie plecat din oraș?
Fără să-și anunțe pacienții? Se poate?
A trebuit să plece.
A trebuit să plece…
Uitați…
Am nevoie neapărat de o rețetă. Puteți să mi-o dați dv.?
Din păcate, nu pot.
Dar îmi trebuie neapărat un medicament. Nu puteți să-mi dați o rețetă?
E nevoie de parafa medicului.
Și de semnătura lui, nu?
Da.
- Doar o dată? - Din păcate, nu pot.
Bine.
ZEIȚA PĂSĂRICĂ
Nu se poate!
Mă urmărește.
Bine ai venit, Bia!
Bine ai venit!
Bună!
Ia te uită!
Mă simt foarte deosebită. De unde știi cum mă cheamă?
Aveai programare, nu?
- Sigur. - Da.
Bineînțeles.
Cum te simți?
Păi…
Lasă-mă să te îmbrățișez!
O să am grijă de tine. Vino!
- Fă-te comodă! - Mulțumesc.
Ia loc!
Dar… ce se întâmplă de fapt aici?
- Ce umeri încordați! - Da.
Umerii încordați înseamnă lipsă de autocompasiune.
Provoacă palpitații și dureri în piept.
Șale inflamate.
Asta înseamnă că ți-e greu să avansezi și să spui ce gândești.
Abdomen inferior umflat.
- Nu te duci la baie? - Nu.
Înțeleg. Constipația înseamnă că ți-e greu să renunți
la ce-ți dăunează și nu-ți folosește.
Totul rămâne aici.
Cearcăne adânci.
Gură uscată.
Cearcănele înseamnă insomnii.
N-ai cum să dormi bine când înghiți atâtea rahaturi.
Ai prima chakră bolnavă.
Plângi la duș fără să știi de ce.
Un nod lângă buric,
un nod inghinal…
Se pare că n-ai avut un orgasm ca lumea de…
unsprezece luni, opt zile și cinci ore.
De atâta vreme?
Dar am eu grijă de asta.
Zeița Păsărică…
O șarlatancă.
GRĂBEȘTE-TE, AI ÎNTÂRZIAT DEJA!
Telefonul meu!
Mi-a luat telefonul!
Telefonul meu! Ajutați-mă, vă rog!
Mi-a luat telefonul!
Ești nebun? Dă-mi înapoi telefonul!
Dă-mi înapoi telefonul!
Mi-ai furat telefonul!
- Dă-mi-l înapoi! - Încetați, doamnă!
Vă dau pe mâna poliției!
Dă-mi telefonul, sun eu!
- Dă-mi telefonul! - Iertați-mă!
Luați-l! Ăsta-i telefonul dv.
Mamă! Ce tare!
- Ai un minut? - Ce naiba, Bia?
Îmi vreau înapoi locul de parcare.
Locul tău de parcare a fost cadoul meu de bun-venit pentru Paloma.
Și așa rămâne. În plus, îți face bine să mergi.
Te ajută să slăbești.
Dacă era așa de important, de ce nu i l-ai dat pe al tău?
Ești egoistă.
- Sunt? - Da, ești.
Dar lasă, dacă te deranjează atât, o să găsesc o soluție corectă.
- Super. - Ca Paloma să nu se simtă prost.
- Să nu se simtă prost? - Da.
- Eu sunt proasta aici, Pedro Paulo. - De ce?
Ai zis mereu că n-am unde să avansez,
că mai sus ești doar tu, patronul revistei.
Și acum îi dai fetei ăleia locul meu de parcare!
Nu!
E mâna Zeiței Păsărică, sunt sigură.
- Nu faci decât să flirtezi cu angajatele. - Nu. Despre ce vorbești?
Ba da. Eu îți fac treaba, Pedro Paulo.
De mulți ani. Și pe același salariu.
Nu-i vina mea. Știi că piața revistelor online…
Nu știu, zi-mi!
…nu e în cea mai bună perioadă.
Serios? De asta ți-ai luat BMW?
Nu, BMW-ul e un sacrificiu personal
pe care-l fac.
Știi foarte bine că, în domeniul ăsta,
cel mai important lucru e să proiectezi o imagine de succes.
N-am încotro.
Crezi că e ușor să decizi tot când toți sunt cu ochii pe tine?
Crezi că-mi place? Deloc!
Râzi, dar o fac pentru companie,
pentru voi toți și pentru tine.
- Tu decizi tot? - Da, decid.
- Ce? - Pedro Paulo…
Tu îți petreci viața mâncând prin restaurante scumpe
cu oameni la fel de ridicoli ca tine.
- Ia stai! - Nu decizi decât ce mănânci.
- Așa e, burtică? - Stai, termină!
Hai să fim cinstiți! Nu-i așa, odraslă de bani gata?
- Băiatul tatei. - Și?
- Nu e vina mea. - Ai bani de la tăticu'.
Nu e vina mea. Am muncit mult la firma tatei.
Taică-tău a muncit mult, Dumnezeu să-l ierte!
Nu te lua de tata!
Și cred că are ce-i ierta.
Dacă a crescut o catastrofă ca tine, cred că era la fel de sexist și prostovan.
Recunoaște! Ai studiat Management, fiindcă nu știai ce să faci cu viața ta.
Eram copil, aveam 35 de ani!
Îți salvez pielea de atâția ani, găsindu-ți sponsori!
N-ai respect pentru nimeni! Ești jalnic!
- Ești… - Nu! Calmează-te!
Calmează-te!
Știu ce e.
Ai PMS?
- Ce? - Nu știu… PMS.
Femeile o cam iau razna în perioada aia.
Nu vă sincronizați toate? E ca la nebuni.
Află… că nu…
sunt la ciclu, dobitocule!
La menopauză?
Nu știu când începe. La 55-56 de ani?
Ce faci? Calmează-te, vino înapoi!
- Pleci? - Da.
- De ce? - Plec.
Mult succes, Pedro Paulo!
Ești un misogin, un sexist cu prejudecăți despre vârstă
și ai o revistă pentru feministe.
Ce ironie! Dai faliment într-o săptămână.
Stai, dai cu piciorul…
O săptămână!
Am asistat la un moment tensionat la Mina+!
Ți-am zis să nu mă filmezi!
- Ce atitudine! Minunat! - Da?
Te-ai dus, nu-i așa? E fantastică!
Lasă-mă-n pace, fetițo! Filmatul nu era la modă deceniul trecut?
Felicitări, Bia! Ai trecut testul.
Ce test? Nu înțeleg nimic din ce spui.
Și știi ce? Nu mă interesează.
La ce vă uitați?
Super!
Doamne! Ce-am făcut?
Bia, ce s-a întâmplat?
Ce s-a întâmplat, Gabriel? M-am săturat.
M-am săturat de cei cu YouTube, cu hashtag, de influenceri, de…
M-am săturat să mă dau peste cap ca să fie niște cretini mulțumiți!
Respiră! Ai o criză de anxietate.
- Ia mâna de pe mine! - Ce ai?
Ce am? Am facturi de plătit, Gabriel!
Am un trântor de soț care nu face nimic,
o soră care se alintă ca un țânc când îmi cere ceva,
un șef ticălos care nu mi-a mărit salariul de zece ani.
- Și mai ești tu. - Eu?
Da, tu, care nici nu mi-o tragi, nici nu-mi dai pace.
Tu m-ai părăsit, nu eu.
Eram adolescenți.
De atunci ai avut o mie de șanse,
dar spui mereu că nu-ți plac femeile independente.
Atunci ce am simțit când m-ai îmbrățișat?
Bia!
Ce se întâmplă?
Nu te-am văzut niciodată așa… De ce spui toate astea?
Fiindcă ăsta-i adevărul, Gabriel.
Și adevărul nu e întotdeauna finuț, rafinat și rezervat ca Valentina.
E adevărul.
Dar sigur că ce a rămas patriarhal în inima unui bărbat
va alege totdeauna de soție pe una ca Valentina.
Ce te face să crezi că Valentina e rezervată?
Valentina e doar o femeie dulce, politicoasă și amabilă.
Bună, dragule!
Așa mă vezi tu? Dulce, politicoasă și amabilă?
Așa te văd și eu. Dulce, politicoasă, amabilă.
Ciudat, fiindcă așa te văd și eu.
De fapt, exact așa te-a descris Gabriel
când am făcut o criză de nervi fiindcă își lasă lucrurile împrăștiate.
A zis: „Ar trebui să fie mai dulce, politicoasă și amabilă, ca Bia.
Ea nu face scandal, în familia ei e cea mai mare armonie.”
M-am săturat! Bine? M-am săturat.
M-am săturat să încerc să vă înțeleg și să vă ajut!
M-am săturat!
- Bună! - De ce mă urmărești?
Sunt curioasă de ce nu mă lași să trec.
De ce ar trebui să te las?
E chestiune de amabilitate.
Mi se rupe mie de amabilitate, proasto!
Și dacă nu vrei să mă bag în fața ta,
pleacă dracului mai devreme de acasă!
Și cară-te până nu-ți boțesc fața!
Care dracu' e problema ta?
Problema mea e că vreau să mă uit la mutra ta de rahat
și să-ți spun că ești o nenorocită.
Nu te plac nici părinții, nici prietenii tăi.
Cred că nici tu nu te placi.
Te fâțâi și strici dispoziția oamenilor cu mutra ta de căcat,
crezând că o mașină de prost gust te face mai bună decât ceilalți.
Dar nu. Ești doar un gunoi.
Nu-ți invidiază nimeni bijuteriile, casa sau mutra de bogătașă încrezută.
Oamenii vor să ajungă acasă și la muncă, fiindcă ei au viața lor.
Spre deosebire de tine, care crezi că ai, dar ești un gunoi de tot râsul.
Nu știu ce mi-a făcut Zeița Păsărică.
Sunt bine, dar dacă mă supără cineva, mă transform în Hulk.
Ai grijă, bine?
Am căutat-o pe rețele și n-are niciun follower.
Am făcut lucruri de care nu mă credeam în stare.
M-am trezit în biroul lui Pedro Paulo
și i-am zis tot ce aveam pe suflet,
tot ce mi-a trecut prin cap.
Îți închipui? Eu, care nu-s în stare să mă cert?
Știi că nu-s în stare să mă cert, nu?
- Roberta! - Da! Scuză-mă!
Tiago s-a ținut de cuvânt și m-a blocat.
- Ce nemernic! - Ascultă-mă, draga mea!
Poți să te uiți la mine când vorbim? Ce zici?
- Roberta! - Da.
- Mă asculți? - Da, continuă.
- Ce am zis? - Continuă!
Nu. Ce am zis, Roberta?
Trebuie să înțelegi că nici eu nu sunt bine. Stai!
Dă-mi-l înapoi, Bia!
Ascultă, Roberta!
Niciodată, când am o problemă,
nu te uiți în ochii mei.
Ești întotdeauna absorbită de problemele tale, știi?
Adevărul e că-ți pasă doar de tine.
Parcă numai tu ai fost părăsită și ai probleme,
numai tu te simți singură și ai nevoie să te asculte o prietenă.
Să-ți zic ceva, Roberta!
Nimeni nu te înghite.
Ești egocentrică, răsfățată și egoistă.
Și ce o să faci? Pleci? Sau mă blochezi, cum a făcut Tiago?
Ce proastă sunt!
Perfect! Iar vorbim despre tine.
Bine, nu-i nimic.
Bunică-sa m-a deblocat. O fi un semn?
Stai…
Bia, te rog!
Bia!
De ce-ai făcut așa ceva? Nici nu l-am terminat de plătit.
- Roberta! - Eu…
Data viitoare când ne întâlnim să vorbim,
ascultă ce am de zis.
Futu-i!
Antônio, fiu-tău a întors salonul pe dos. Du-te și discută cu el acum!
Hai să sărbătorim! În sfârșit mi-a revenit inspirația.
- Vorbesc cu tine. - Și eu vorbesc cu tine.
Relaxează-te! Ești foarte încordată.
Atunci ajută-mă să mă relaxez educându-ți un pic odrasla.
Da, dar uite ce frumos e
când un artist își recapătă inspirația după cinci ani!
Uite!
E frumos, dar te întorci mai târziu la tabloul tău.
- Nici nu te-ai uitat… - Fii atent, vorbesc cu tine.
- Fiu-tău iar a chiulit de la școală. - Și ce? E un tânăr adult.
Tu n-ai făcut niciodată așa ceva la vârsta lui?
Dar nu face nimic, stă degeaba.
Să stai degeaba înseamnă să contempli viața, Bia.
Să renunți la control, să te relaxezi.
Nu totul trebuie să fie tensionat, plicticos, gri.
Relaxează-te!
- Înțeleg. Să mă relaxez, nu? - Exact, iubito.
- Asta vrei? - Sigur.
Așa o să fac.
- Așa! - Dacă asta vrei…
- Te rog! - O să mă relaxez.
O să fiu foarte relaxată de-acum. Să vezi!
O să mă transform într-un animal, atât de relaxată o să fiu.
Un animal care nu poate plăti facturi sau merge la supermarket.
- Ca tine. - Știam că așa o să faci.
Nu începe, Bia! Eu am motive să mă plâng de tine.
Te rog, spune!
Ce să spun? Gândește-te cum eram la început.
Eram apropiați și făceam sex mișto tot timpul.
Erai topită după mine.
Acum vii și îmi vorbești de parcă-s frate-tău sau…
Un copil.
- Nu asta voiam să zic. - Da, un copil.
Doar unui copil i-aș tolera așa ceva, dar numai până pe la patru ani.
Și un copil de cinci ani face mai mult decât tine.
Ajunge.
La trei ani, deja pictează mult mai bine decât tine.
- Poftim? - Trei linii de căcat în trei luni?
Ce spui? Nu te pricepi la artă, ești ignorantă.
Nu-mi pierd timpul explicându-ți că nu sunt trei linii de căcat.
În spatele celor trei linii de căcat, e multă durere, Bia.
Durere?
Vai, durere!
Durere e ce simt eu aici, după ce te-am dus în spinare.
De un an plătesc singură chiria,
fiindcă tu n-ai inspirație și nu-ți găsești un job.
Ăsta mi-e jobul.
Și mai trebuie să-l suport în casă și pe nenorocitul și trântorul de fiu-tău.
Mamă-sa l-a expediat încoace fiindcă nici ea nu-l suportă.
Și eu am terminat-o.
- Ce vrei să zici? - Vreau să zic… Ascultă bine!
- Ieși din casa asta imediat! - Ce?
Și ia cu tine și pacostea asta!
Nu… Nicolas, n-a vrut să zică asta.
Așa vorbești cu un copil?
Copil? Nu era tânăr adult?
- N-am zis nimic neadevărat! - Te rog, ne calmăm?
Să ne calmăm! Nu ajungem nicăieri așa.
Ajunge. Știu ce se întâmplă aici.
Sunt…
- Pot să întreb ceva? - Da.
- Fără să te superi? - Deja sunt supărată.
- Fără să te superi mai tare? - Întreabă odată!
Ești la ciclu?
De ce întotdeauna când se înfurie o femeie,
bărbații cred că e la ciclu?
- Ce idee ridicolă! - Nu e ridicolă, Bia.
Știm că sunteți mai sensibile în perioada aia, asta-i tot.
Nu-i nimic absurd în asta.
- Am înțeles. Sensibile, nu? - Da.
Devin foarte sensibilă, nu? „Sensibilitate”. Ce cuvânt frumos!
„Sensibilitate”. Artiștii adoră cuvântul ăsta.
Atunci, ia să-ți arăt!
- Ia să-ți arăt! - Termină, vorbesc serios.
O să-ți arăt sensibilitatea mea.
- Ce e cu tine? - Îți arăt.
Bia, nu e amuzant! Termină, Bia!
- Tare-s sensibilă! - Nu! Ce naiba?
- Minunat! - Ce faci?
- Ador să fiu artistă! - Te rog!
- Asta-i viața mea! - O să-ți mâzgălesc viața!
Pregătește-te! În două ore, îți fac expoziție!
Bia, termină!
Ochii mei!
Ți-arăt eu sensibilitate!
Era un apartament marfă.
Îi trece. E în perioada aia a lunii.
Nu sunt la ciclu!
- Hai, până nu aruncă cu ceva. - Bine.
SUB PROTECȚIA ZEIȚEI
Ai adus gheața?
Ce gheață? Vreau să vorbesc cu Laura.
Adică DJ Laurex?
Da, exact!
Ia stai! Tu te-ai împiedicat de mine alaltăieri?
Scuză-mă, lasă-mă să trec!
Laura!
Pardon!
Pardon, doamnă!
Laura!
WI-FI GRATIS REȚEA: CASABIEI, PAROLĂ: BIA1234
De-asta merge atât de greu!
Laura!
Scoate-le! Vorbesc cu tine.
Nu-mi citi pe buze, ascultă!
- Ce? - Laura, vreau să dorm.
Și o să dorm în noaptea asta, da? Chiar dacă trebuie să iau măsuri drastice.
- Serios? - Da.
De exemplu? Chemi poliția?
Ce faceți, băieți?
Sau pe dl Fernando, șeful scării?
Uite-l colo! Așa, dle Fernando!
Sau ce? Îl chemi pe Hélio, portarul?
Ai grijă, Hélio! Ultima oară a trebuit să te car!
Sau pe Rosane, secretara? Are gura ocupată în momentul ăsta.
Văd, Laura.
Dar ascultă… Mă simt foarte ciudat.
Mi-e frică și mie de mine. Așa că dă muzica mai încet imediat.
Fiți gata de drop! Vine…
Laura!
CHEF INCENDIAR
Nu-i corect.
Ce psihopată! E doar o petrecere!
„Doar o petrecere.”
- Ce-i? - Cară-te, acritură!
Serios!
Faceți loc!
Avem iar muzică!
Pardon!
ALCOOL ETILIC
Ai adus gheața?
Am adus ceva și mai bun.
Ce faci?
Nu! Ce naiba, Bia? Pentru Dumnezeu, nici nu-s plătite!
Ce naiba, Bia?
Bia, nu!
Bia, dau mai încet. Am dat, uite ce încet e!
Nu!
- Bia, pentru Dumnezeu! - Du-te acasă, nebuno!
Oameni buni, e timpul să plecați.
Petrecerea s-a terminat. Vreți o gură?
Ce, scumpo? Ia vezi, nu mă amenința!
Ia te uită!
Invitații tăi sunt supărați.
Gata, oameni buni! S-a terminat! N-ați înțeles?
Îmi caut telefonul.
Laura!
- Lasă aia! - Ce?
Nu!
- Asta? - Nu.
Nu-ți place asta?
- Ia să vedem! - Stinge-o!
Ia să vedem!
- Stinge-o! - Laura, scumpo…
Ameninți casa unei mame cu doi copii?
E casa unei familii, frate!
Vai!
Du-te la culcare! Atât.
Du-te la culcare, fiindcă mâine trebuie să-ți faci cocul ăla ridicol, da?
Pisica!
BÁRBARA: BUNĂ, SURIOARĂ!
APEL PIERDUT BÁRBARA
APEL PIERDUT GABRIEL
BÁRBARA: CE DOR MI-E DE TOMMY!
GABRIEL: SUNĂ-MĂ CÂND POȚI.
BÁRBARA: TREBUIE SĂ VORBIM URGENT.
BÁRBARA: APROAPE AM AJUNS.
BÁRBARA: UNDE EȘTI?
Tommy?
Vino-ncoace, motănel!
Unde-i pisica aia? Arată-te!
Tommy! Vino-ncoace!
Tommy!
Aici erai, leneșule!
Nu!
Nu, fir-ar să fie!
Nu…
Fir-ar să fie!
Ce surpriză, surioară!
Surpriză pentru mine. Te-ai întors mai repede.
Ce face puiul meu? Ți-a fost dor de mami, iubire?
Ia zi, cum a fost drumul?
În regulă. Dă să-mi văd puiul!
Motănelul ți-a dus dorul.
Vreau să-l iau în brațe.
Trebuie să fii obosită. Fă un duș, desfă-ți bagajele.
Îl ții după asta.
Da, sunt obosită. Dar vreau să-i miros ceafa.
Nu se face așa la pisici, doar știi.
Îi place la mine în brațe. Tu îl ții tot timpul, mai lasă-l puțin.
Dă-mi pisica, Bia!
N-am fost la Porto Alegre, cum e? Frig, cald? Lumea e drăguță?
Dă-mi odată pisica! N-o mai face pe nebuna!
Vino încoace, Tommy, iubirea mea!
Tommy?
Tommy!
Stai… Tommy?
- Tommy! - Îmi pare rău.
Așa l-am găsit, jur.
Cum așa?
- Ce i-ai făcut? - Nu i-am făcut nimic…
Tommy e mort?
- I-ai dat medicamentele? - Am uitat.
Ai uitat să-i dai medicamentele?
Dacă nu puteai sta cu el, de ce n-ai zis? Rugam pe altcineva.
Pe altcineva? Eu ți-am rezolvat problemele toată viața.
Tommy e o problemă?
- Nu-i ușor să te refuze omul. - Mai bine accepți și omori pisica?
Poftim? N-am omorât pe nimeni.
Am greșit, da? N-am venit să-i dau medicamentele.
Dar e doar o pisică, serios! Nu e un copil.
Ce-ai zis?
Îmi pare rău.
Știu că mă consideri ridicolă. Dar nu oricine are viața ta perfectă.
Nu oricine are un soț frumos, artist.
Nu suntem toate jurnaliste și frumoase.
Scuză-mă că am doar un animal de companie.
- Nu asta am vrut să zic. - Atunci ce?
Știi ce?
Chiar ești ridicolă. Uită-te la casa asta!
E plină de pozele pisicii. O pisică îmbrăcată, gătită.
O pisică e o pisică! Oamenii sunt oameni!
Pisica ta era bătrână și a murit. Nu e sfârșitul lumii!
La naiba! Îmi pare rău!
Sunt tare confuză. Nici nu știu ce zic. Îmi pare rău.
Cum îndrăznești să-mi spui așa ceva?
Sunt sora ta.
De mică prefer animalele oamenilor, dar știi de ce?
Oamenii sunt răi.
- Nu mă așteptam să fii… - Un om.
În sfârșit.
Da.
Asta e, sunt om. Sunt…
Știi câți ani din viață m-am forțat
să fiu un roboțel drăgălaș, simpatic, deștept, amabil?
N-am câștigat nimic așa.
Ba da, am câștigat un soț trântor, un șef nemernic,
o prietenie cu sens unic.
Și pe tine, mamă de animăluț.
- Iartă-mă! - Afară din casa mea!
N-am vrut să zic asta, scuze!
Dispari din fața mea!
Pleacă!
Bia?
Toate bune?
Nu.
Vreau să anulezi ce mi-ai făcut.
Dar n-am făcut nimic. Tu ai făcut tot.
Nu se poate. Eu nu sunt așa.
De ce a avut efectul ăsta masajul?
Eu nu mă iau de oameni și nu-i jignesc.
Unii oameni, de frică,
își ascund latura mai blândă, mai umană, mai pașnică.
Tu, dimpotrivă, erai la un pas să te îmbolnăvești
de la atâta furie, ură și frustrare câte ai strâns în tine.
Înțeleg. Minunat!
Dar am nevoie de prietenii mei. Am nevoie de locul de muncă.
Vreau să înghit din nou tot.
Așa supraviețuiești în lumea asta și eu vreau să supraviețuiesc.
Durerea aia din piept a dispărut?
A dispărut.
Neliniștea aia pe care o simțeai, insomniile, palpitațiile,
plânsul fără motiv la duș,
durerea în piept și în tot corpul,
constipația, nevoia de medicamente, toate astea au dispărut?
Da, au dispărut toate.
Atunci de ce te plângi? Ești vindecată.
Nu.
Rănesc oamenii la care țin.
Oamenii nu suportă adevărul, Bia.
Nu sunt pregătiți să-l audă.
Dar asta-i viața.
A doua zi le ceri scuze și viața merge înainte.
Nu.
Vreau să redevin ca înainte.
Asta-i greu, Bia. Nu pot s-o fac.
Vorbesc serios. Vreau să repari ce ai făcut.
N-am făcut eu nimic.
Tu ai făcut asta.
Tu ai creat tot. Și sunt sigură că ți-a plăcut, nu-i așa?
Depinde.
Asta-i tot ce ai de spus?
Nu. Mai am ceva de spus.
Tu ești prioritatea.
Tu, Bia, ești prioritatea.
Nu uita asta!
VREI SĂ MĂ ADOPȚI?
Sigur!
Poftim, treci.
Cine e?
Bună, scumpo! Eu sunt, sora ta.
Soră? N-am.
Deschide, te rog! Ți-am adus ceva drăguț.
Dacă nu-i pisica mea vie, nu mă interesează.
Bárbara, te rog, deschide! Durează două minute.
- Nu mă lași să intru? - Nu, din respect pentru Tommy.
- Ce s-a auzit? - Păi…
Despre asta voiam să vorbim.
Știu că n-o să-l înlocuiască pe Tommy. Dar l-am adoptat în numele tău.
Doamne! Ce nenorocită ești!
Crezi că animalele sunt ca mobila. Iei altul și s-a rezolvat.
Nu, știu că nu merge așa. Dar uită-te la el!
Nici nu mă gândesc să mă uit la…
Doamne! Ești o ticăloasă rea.
E drăguț foc!
Doamne! Hai la mami!
Iartă-mă, puiul meu! Vai, ce mult o să te iubesc!
Doamne sfinte!
S-a cuibărit aici. Ia te uită!
- E drăgălaș foc. - Da.
Îmi pare rău, bine?
Îmi pare rău că ți-am vorbit așa în ziua aia.
Îmi pare rău pentru Tommy. Mă simt vinovată, am fost o proastă.
Îmi pare rău. Te iubesc, bine?
Trebuie să-ți spun ceva. A venit veterinarul.
A zis că Tommy a murit de infarct, fiindcă era supraponderal.
Îmi pare rău, scumpo!
Da… Deci în parte e vina mea, dar e și a ta, fiindcă nu erai aici.
E adevărat.
Cât despre ce mi-ai zis,
ești un om îngrozitor, dar ești sora mea.
Totdeauna o să te iubesc.
Amândoi o să te iubim totdeauna.
Ce mă bucur!
Dar nu mergem la mătușa Bia, e un monstru.
Minte.
- E adevărat. - Minte.
- Rămâi puțin? - Nu pot.
Am ceva foarte important de rezolvat.
- Bine? Mă întorc. - Bine.
Zi-i „pa” mătușicii!
- Pa! - Pa, mătușică!
Drăguțul meu!
Nu se poate! Ce bine!
Exact persoana care lipsea de la sărbătoarea noastră.
- Sărbătoare? - Da.
Nu văd niciun motiv de sărbătoare.
Cu Pedro Paulo la comanda revistei, o să dea faliment rapid.
În locul tău, aș lua-o la fugă.
În fine, am venit fiindcă vreau să-mi oficializez demisia.
- Ce trebuie să semnez? - Multe.
Ai multe de semnat, dar pentru promovare.
Ai trecut testul să-mi fii asociată.
- Unde e Pedro Paulo? - Am cumpărat revista și l-am demis.
Nu cred!
Poftim? Nu se poate!
Consiliul de Administrație e o gașcă de moși sexiști.
Cum ai reușit să le obții sprijinul?
Toate angajatele s-au dus la Zeița Păsărică.
Apoi l-au reclamat la Resurse Umane și Consiliul a fost ușor de convins.
Deci ce zici?
Te bagi sau nu?
Întâi de toate, sunt onorată de ofertă
și foarte jenată că te-am judecat fără să te cunosc.
Am greșit, scuze.
Cu toate astea, cred
că avem viziuni foarte diferite, știi?
Nu, Bia. Am nevoie de o femeie ca tine.
Cineva care crede în texte mai lungi de două rânduri,
care luptă pentru un interviu serios.
Facem echipă bună, Bia. Promiți să te mai gândești?
Bine. Promit să mă gândesc.
Cât despre clipurile tale…
cu sunetul deschis, sunt extraordinare.
Nu! Stai!
- Lasă-mă să filmez! - Știam eu. Nu!
- Nu, oprește-o! Ce obsesie! - Haide…
Paloma?
Pot să vorbesc puțin cu Bia?
Scuzați-mă!
Gabriel!
- Bună, Bia! - Bună! Așteaptă!
Lasă-mă să-ți cer scuze pentru ce ți-am zis în ziua aia.
Nu zic că retractez, dar tonul n-a fost deloc potrivit.
Vreau să-ți spun și că sper să fii foarte fericit cu Valentina.
- Bine. - Și tu ai fost dat afară?
Nu.
Zice că mă păstrează în echipă, dar o să fie cu ochii pe mine.
Frumos!
O plac mai mult pe zi ce trece.
Încă ceva, Bia. Valentina a vrut să luăm o pauză.
Ceea ce mi-a convenit. Mi-a convenit, fiindcă eram…
Sunt foarte derutat, nu știu ce să mai cred.
În fine… Iei cina cu mine diseară?
Vai, Gabriel! Nu…
Nu știu…
Eu nu sunt o femeie comodă.
Și nu cred că o să mai fiu vreodată.
Îmi place să fiu așa.
Cu toate că e dificil și intens,
cu toate întâmplările… neașteptate
și schimbările din viața mea…
am scăpat de durerea aia din piept.
Iar asta e minunat.
Te vreau așa cum ești, Bia. Dintotdeauna.
N-am reușit niciodată să te uit.
Te sun mai târziu.
- Ce-i asta? - Surpriză! Vino-ncoace!
Deschide frigiderul!
Vino-ncoace!
Bagă mâna aici!
E… caldă!
Am plătit factura, nu trebuie să-ți mai faci griji.
Acum o să plângi de emoție. Hai cu mine în salon!
Vino să vezi!
Hai, Bia!
Se numește „Bia, te iubesc”.
Da.
Și linia asta roșie e un omagiu adus ciclului meu?
- PMS-ului meu? - Nu, Bia. Iartă-mă!
Hai s-o luăm de la capăt!
Și tu mi-ai zis lucruri urâte pe care nu le-am uitat.
- Antônio… - Nu, așteaptă!
Ultima surpriză, promit. Ultima etapă, vino-ncoace!
Ți-am făcut pastele preferate. Puttanesca.
Mâncăm?
În liniște, ca pe vremuri.
Delicios!
Cine-i cea mai frumoasă?
Ți-au plăcut pastele mele?
Nu mai vreau.
Mai ia un pic! Sunt pastele tale preferate.
Nu mai vreau să fiu cu tine.
Nu mai vreau nici paste, nici viața asta pe care am dus-o împreună.
Nu, Bia!
S-a terminat.
- Mai dă-mi o șansă, mă pot schimba. - Te cred.
Te cred. Oamenii chiar se pot schimba.
Și o să fie minunat pentru tine, dar în altă relație.
Fiindcă asta nu mai poate continua.
Nu te mai iubesc.
Mi-a trecut iubirea. Toate sunt trecătoare.
Nu. Toate pot reveni.
Toate pot reveni, Bia.
De pildă, inspirația mea dispăruse, dar a revenit.
Și acum e mai puternică, iubito.
Toate pot reveni, Bia.
Crede-mă!
Nu mă așteptam să zic asta vreodată.
Dar m-am săturat până și de chipul tău frumos.
Ții minte începutul?
Făceam sex tot timpul.
Ce bine era!
Nu renunța la asta, Bia.
Eu îmi amintesc sfârșitul căsniciei.
Nu mai făceam sex deloc, atât de rău ne mergea.
S-a terminat.
- Stai! Unde te duci? - Cobor.
Mă duc jos ca să te las să speli vasele,
să-ți iei lucrurile și să pleci.
- Bau! - Vai, dnă Bia!
Ascultă, când pleacă Antônio,
spune-i să nu mai pună piciorul pe aici.
- Da, doamnă. - Nici el, nici pacostea de fiu-său.
Ai înțeles, da?
Excelent. Foarte bine.
BIA, SUNT VALENTINA.
POȚI COBORÎ SĂ VORBIM?
- Bună! - Urcă!
Ce e, Valentina?
Bia, am venit fiindcă voiam să-ți cer scuze.
Cred că am fost falsă tot timpul ăsta.
Adevărul e că nu-mi placi și tu ai știut întotdeauna.
Și eu știam că tu știi.
Am vrut să vin să-ți spun asta față în față.
Bine, Valentina.
Nu mă placi. Bine, pot să trăiesc cu asta.
Deschide-mi, te rog.
Nu, nu pot.
De fapt, vreau să-ți mai spun ceva.
Că ești o scârbă arogantă fiindcă m-ai judecat în tot timpul ăsta.
Da, familia mea avea bani, dar a pierdut tot.
Am muncit ca nebuna ca să-mi ajut fratele și mama,
în timp ce tu mă luai de sus, făcând-o pe marea intelectuală.
Fiindcă lucrezi la o revistă?
Fir-ar să fie, Valentina! Ai fost la Zeița Păsărică.
De unde știi?
Se vede pe fața ta.
E minunat să vezi asta din afară.
Nu pot să cred! Bia, și tu ai fost la ea?
Bineînțeles. De ce crezi că i-am zis totul verde în față lui Pedro Paulo?
- Fir-ar! - Ce nebunie!
Iartă-mă! Îmi pare rău că te-am judecat.
- Nu… - Serios, îmi pare rău.
- Îmi ești simpatică. - Serios?
Cred că pot trăi cu asta.
Ca să vezi, Zeița Păsărică…
Bărbații vor să ne detestăm între noi, nu?
Gabriel îmi zicea să nu te urăsc,
fiindcă emoțiile puternice lasă riduri pe fața mea frumoasă.
- A zis el asta? - Da.
Dar n-a încercat să-mi schimbe părerea.
Exact, nici mie.
Când ziceam că ești o bogătașă răsfățată, snoabă, prefăcută și așa mai departe,
nu mă contrazicea deloc.
Nu mi-a zis niciodată că muncești din greu să-ți ajuți familia.
Când ziceam că ești o arogantă de căcat, zicea că nu-mi stă bine să vorbesc urât.
- Îți stă foarte bine. - Da.
Serios. Te pricepi la înjurat.
Te simți bine, nu? E normal, ce mama mă-sii?
- Normal, la naiba! - Da! „Naiba” e slab.
- Poți mai mult. - Da.
- Alege înjurături mai tari. - De acord.
Și cum merge între voi? Știu că luați o pauză.
Serios?
Ca să vezi! Eu nu știu nimic despre asta.
Apropo de lup.
GABRIEL: VIN ACOLO.
Valentina, ce cauți aici?
De unde știi că sunt aici?
Ți-am pus un GPS în mașină și mă anunță pe telefon.
Îmi făceam griji, fiindcă zilnic lucrezi până târziu.
Mi-era frică să nu fii agresată.
E absurd, Gabriel! Cum să-i urmărești mașina? E ilegal.
De ce i-ai spus Biei că am luat o pauză?
Fiindcă sunt nesigur, da? Fiindcă sunt sexist, nu așa spuneți?
Dar vă iubesc pe amândouă.
Serios!
E păcat să iubești atât de mult?
Sunt un nenorocit fiindcă am atâta iubire de oferit?
Depinde, Gabriel.
Valentina o să poată și ea să iubească alte persoane, ca tine?
Ar simplifica lucrurile.
Nu v-ați împrietenit, nu v-ați hlizit împreună?
De ce să nu ne distrăm toți trei?
Am putea să ne culcăm împreună, nu?
- Ce? - De ce nu?
- Ce naiba? - Eu sunt de acord.
- Dragă… - Zi-i!
O să-ți traduc ce a zis Bia, fiindcă e clar că n-ai înțeles.
Dacă aș vrea să ofer toată dragostea pe care o am în vagin…
Valentina!
…altui bărbat, în timp ce tu, dle Relație deschisă,
îi spui Biei că luăm o pauză ca să poți fi cu ea,
se poate?
Sau numai tu poți, fiindcă ești un bărbat deconstruit?
Valentina, de ce vorbești așa? Îngrozitor!
Dacă ar fi vorba de alți bărbați, evident că aș anula nunta.
- N-ai mai pupa petrecere, tort… - Nicio grijă, dragule!
O să fac ce fac toate femeile de pe vremea străbunicii,
și anume o să-ți simplific viața.
O termin eu, Gabriel. Nu mai e nicio nuntă, niciun căcat.
S-a terminat, clar?
- Valentina… - Ești minunată!
Valentina, termină!
Absolut extraordinară.
E tot mai greu pentru bărbații albi.
Vrei să împărțim un Uber? Sunt lefter.
Nu, mulțumesc. Nu-s atât de disperat.
Baftă!
Bia, stai puțin!
Bia, haide!
Vezi?
Tu ai terminat-o cu Antônio, eu am terminat-o cu Valentina…
Nu crezi că ne-a venit timpul?
Nu crezi?
Tu ai terminat-o cu Valentina? Doamne, Gabriel!
Cum îndrăznești să distorsionezi realitatea în halul ăsta?
- Nu-i frumos, știi? - Eu nu pot trăi fără voi două.
Ba o să trăiești foarte bine.
Încă ceva, era să uit.
O să accept oferta Palomei de a lucra la revistă.
Așa că, de acum înainte, dragule,
ar fi bine să înveți să trăiești și fără locul de muncă.
Ești concediat.
Nu, Bia. Bia, nu-i nevoie să faci asta!
Nu-i nevoie.
ZEIȚA PĂSĂRICĂ: E REVOLUȚIONAR SĂ TE IUBEȘTI PE TINE
ROBERTA MUNHOZ DEZVĂLUIE: AM RENUNȚAT LA TELEFON ȘI M-AM REGĂSIT
ZEIȚA PĂSĂRICĂ
- Mă bag, o să-ți fiu asociată. - Nu asociată.
Vreau să fii directoare generală, șefă, vicepreședinte sau cum îi zice.
Președinte? Președinta companiei.
Uite, Bia, am bani și am idei excelente.
Așa e.
Dar tocmai am cumpărat alte trei firme aproape băgate în faliment de bărbați.
Aoleu!
Și poate e chestie de generație, dar sunt copleșită și am nevoie de tine.
Poți conta pe mine. Dar trebuie să te întreb ceva întâi.
Nu, n-o să mă bag peste ideile și deciziile tale.
Și ai cel mai mare salariu de aici.
Nu, e altceva.
Am nevoie de o săptămână de vacanță.
- Vacanță, Bia? - Da.
Nu?
Vacanță? Acum e compania ta. Faci ce vrei cu viața ta.
Gândește-te la asta. Uite!
Vrei să faci o plimbare?
Asta-i cheia BMW-ului lui Pedro Paulo?
E a BMW-ului tău.
Termină!
Subtitrarea: Georgeta Huzum