Downloaded from YTS.MX
ALLA SMS I DEN HÄR FILMEN ÄR ÄKTA.
Official YIFY movies site: YTS.MX
- Slå igen? - Ja.
Perfekt.
Jag heter Lauryn Licari.
Jag växte upp i Beal City i Michigan.
Beal City är extremt litet. Det finns ett trafikljus och två barer.
Jag går på Beal City High School.
Det är en liten skola i ett litet område, och alla känner alla.
Jag heter Sophie Weber.
Jag går på Beal City High School med Owen, Macy och Lauryn.
Det finns ingenting att göra i området förutom att gå omkring i den lilla stan.
Ingen har nåt bättre för sig än att skvallra om andra.
Föräldrarna också. De pratar om vad vi tonåringar håller på med.
Det känns som en skadlig grej som bara går i arv.
Många sitter med telefonen upp till 13 timmar om dagen,
vilket känns lite överdrivet.
Jag älskar min mobil.
Jag älskar Tiktok och Snapchat och att chatta med mina kompisar.
Nu för tiden kommunicerar folk bara genom sina telefoner.
Jag var 13 när jag fick min första mobil.
Alla andra hade en mobil. Jag ville bara passa in.
Jag var i den åldern då sociala medier blev stort, och jag ville bara verka cool.
Mobilen kan vara bra om man vill skriva med sina vänner,
men den kan definitivt leda till farliga saker också.
Det är galet att min telefon skulle bli min värsta mardröm.
TRE PERSONER OKÄNT NUMMER
Du är den fulaste person jag nånsin sett.
En high school-tjej i Michigan blev nätmobbad i över ett år.
Och ingen hade kunnat ana vem den skyldiga var.
Det fanns detaljer i vissa av sms:en som tydde på att nån stalkade dem.
Man fick vakta sina ord för att inte framstå som skyldig.
Det trillade in 40-50 sms om dagen.
När de kontaktar delstatspolisen och FBI eskalerar det hela oerhört snabbt.
Har du nånsin skickat nåt sånt till nån av dem?
Det här är olaga stalkning.
Jag måste se till att ni är trygga.
Ju fler vänner man har, desto lättare är det att bli förrådd.
Det är sjukt att nåt sånt kan hända på Beal.
Snart skulle det bli så mycket värre.
Det var en tjej i min klass som hade halloweenfest varje år
och alla våra klasskompisar och föräldrar skulle gå.
Vi hade varit ihop i ungefär ett år, jag och Lauryn.
Hon var inte bjuden, men jag bjöd henne.
Liksom: "Om jag går ska du också med."
Jag ville inte gå på halloweenfesten.
Hon gillade inte tjejerna i vår årskurs.
Hon ville bara vara med mig.
Ungefär två veckor innan Halloweenfesten
fick vi ett sms från ett okänt nummer i en gruppchatt.
Hej Lauryn, Owen gör slut med dig.
Han gillar inte dig längre och har inte gjort det på ett tag.
Det är uppenbart att han vill ha mig.
Han skrattar, ler och rör vid mitt hår.
Jag vet inte vad han sa till dig, men han kommer på halloweenfesten
och vi tänker knulla.
Du är en gullig tjej, men jag kan ge honom det han vill ha.
Sorry, not sorry!
Jag fattade inte vem det kunde vara.
Kanske bara nån kompis som ville driva med mig och Owen.
Jag frågade Khloe. Vi var bästisar och det var hennes fest.
Liksom: "Vet du vem som har skickat det? Var det du?" Jag frågade liksom runt lite.
Jag sa: "Det kommer väl sluta snart."
Efter festen kom inga fler meddelanden och allt kändes mycket bättre.
Allt är normalt igen på skolan och alla är sams.
Det fanns ingen konflikt med nån som hade kunnat skicka sms:en.
Jag såg faktiskt fram emot ett nytt läsår.
Men efter nästan ett år kom sms:en tillbaka.
11 MÅNADER SEN DE FÖRSTA SMS:EN
Hur mår det lyckliga paret?
Redo att avsluta er "perfekta" relation?
Det sägs att ni kommer att hålla ihop för evigt.
VISSA AV OSS ÄR TRÖTTA PÅ ATT HÖRA DET
Owen älskar mig och kommer alltid att göra det.
Han kommer att vara med mig medan du, din fula fan, är ensam.
Nån verkade försöka få mig och Owen att göra slut.
Jag visste att det inte var nån jag kände, för då skulle jag ha haft numret sparat.
Det var bara så onödigt. Första meddelandet gällde halloweenfesten.
Men det här kom plötsligt, och sen blev det bara mer.
Jag ville att personen skulle svara, så att vi kunde lista ut vem det var.
Men personen messade bara direkt efter att vi hade ringt.
Det var ingen som svarade.
Bruh, Lo, sluta ringa för i helvete. Jag kommer inte svara.
Den okända avsändaren använde ofta mitt smeknamn, Lo.
Så jag tänkte att det måste vara nån som hade umgåtts med mig
eller nån nära vän från förr.
Jag fick minst sex sms om dagen.
Det var så irriterande, för jag visste att Owen inte var inblandad
och att han inte heller visste nåt.
Innan allt detta var jag ihop med Owen och levde ett bra liv. Jag älskade livet.
JAG ÄR DIN TJEJ
DU ÄR MIN MAN
Jag träffade Owen i sjunde klass, när jag var 12 år.
Han var söt.
Lauryn var blyg, men hon var gullig.
Hon var snäll.
Vi snackade hela tiden och så småningom bjöd jag ut henne.
Det var väldigt nervöst.
Jag visste inte om jag var redo och jag rodnade.
Lauryn började prata med den här Owen.
Jag sa: "Är inte du lite för ung för det?"
Så som pappor håller på.
De hade samma intressen, samma sporter.
De gick bus eller godis ihop. Såna grejer.
Så vad gjorde ni på första dejten?
Mamma, vet du?
Jag minns att Owen kom hem
och berättade om en söt blondin i klassen.
De hade samma intressen, särskilt inom idrotten.
Owen var väldigt sportig, och Lauryn med.
Så jag tänkte att de passade ihop.
Vi började umgås allihop och hitta på olika saker.
Hela familjen gillade henne. Vi klickade.
Kendra och Owens mamma Jill blev goda vänner.
Vi bjöd in varandra.
Vi gjorde upp en eld och bara umgicks medan barnen sprang runt och lekte.
- Nu händer det. - Den kommer börja brinna.
Lauryn och Owen var alltid glada och fnissiga ihop.
De var som ett par från nån high school-film.
Under första året på high school kallades de "det perfekta paret".
Det fanns nog en del svartsjuka i klassen.
Vissa kanske ville ha ett förhållande eller ville bli sedda av killarna.
Och de hade redan allt det där. Så det fanns säkert en del sånt.
Beal City School har allt från förskola till high school, i en enda stor byggnad.
På high school gick jag med folk som jag hade känt ända sen förskolan.
Det är 30 elever i varje klass.
Vi har gruppchattar. Vi är vänner. Det är ingen som hatar varann.
Du är den fulaste person jag nånsin sett.
Vi hade naturkunskap ihop och vi satt bredvid varandra.
Och en dag berättade Owen vad som pågick.
Han sa: "Jag får skumma sms och jag vet inte vem de är ifrån."
Men när de blev fler och fler började han berätta mer i detalj
och att det stod saker om vad vi pratade om under lektionerna.
OWEN GILLAR VÅRT SKVALLER OM SOPHIE
Jag misstänkte inga killar i vår årskurs,
för de är inte så intresserade av en massa drama.
Med killar är det inget drama. Vi sportar och har kul.
Det finns rätt många taskiga tjejer.
Jag ville bara få ner antalet misstänkta.
Vi videochattade med varandra och diskuterade saken, typ:
"Vad skrev personen idag? Vilka var där?"
Vi gjorde en lista över vilken grupp eller enskild person det kunde vara.
Det fanns ändå olika gäng på Beal.
Det populära gänget.
Och så var det cheerleadinggänget, med bara cheerleaders.
Och min kusin Adrianna var med i ett gäng där det inte var särskilt mycket drama.
Det kunde vara det tysta gänget som var lite mer tekniskt lagda.
Jag tänkte: "Är det ens nån på Beal? Är det nån som finns inne på skolan?"
Om det kom vid en viss tidpunkt kunde det inte vara vem som helst.
Om jag fick ett sms under skoldagen kollade jag om nån satt med sin telefon.
Det kändes som om personen visste vad jag gjorde på lektionerna.
Din trashiga jävla bitch. Sluta använda leggings.
Ingen vill se din anorektiska platta röv.
Jag var osäker på mitt utseende i skolan, mina kläder och mitt hår.
Det påverkade helt klart min självbild.
Du är värdelös och betyder ingenting. Det har du aldrig gjort.
Skaffa ett jävla liv och stick.
Owen kommer aldrig prata med dig igen. Du har sabbat hans liv så jävla hårt.
Hans familj hatar dig för det och han kommer aldrig kännas vid dig.
Dra åt helvete, bitch. Han är klar med dig.
Lauryn kom hem från skolan en dag och var på ganska konstigt humör.
Jag sa: "Vad händer?"
Hon svarade: "Jag fick ett korkat sms i skolan bara."
Jag började bli extremt frustrerad.
Men mamma sa: "Strunta i dem bara. Du är jättevacker."
Hon uppmanade mig att inte läsa dem.
Jag sa åt henne att vara sig själv och inte oroa sig så mycket.
Visst? Jag trodde ju inte att nån skulle skada henne.
Sen blev det värre och värre.
DRA ÅT HELVETE. DU ÄR SÅ FUL.
JAG DRIVER INTE. DIN FULA FAN.
Owen och jag tänker suga och fingerknulla.
Till slut ville jag inte gå till skolan längre.
Jag visste inte vem jag kunde lita på.
Jag sa: "Jag måste berätta för mina föräldrar."
Hans kuk och fingrar, min fitta och mun.
De är 13 år.
För en tjej eller kille i high school är det ganska grova meddelanden.
Vi blev tyvärr tvungna att ta ifrån Owen telefonen varje kväll.
Jag kämpade emot. Jag behövde ha min mobil och mitt privatliv.
Vi fick sätta oss och läsa alla sms.
Ibland kunde det trilla in 30, 40, 50 sms om dagen.
Och det verkade oerhört överdrivet.
Shawn, Kendra, Dave och jag beslöt oss för att vi fyra måste gå till skolan
och verkligen visa dem hur mycket det här har urartat.
Vi hoppades på nåt slags agerande. För en del av sms:en kom under skoltid.
Skolan har ansvar för dem när de är på skolans område.
Så vi trodde att skolan skulle säga: "Vi ska se vad vi kan göra."
Tyvärr tycker jag inte att skolan skötte det särskilt bra.
Jag trodde att det skulle bli en typisk nätmobbningsutredning,
som vi tyvärr har mycket av i skolor idag.
I det här fallet blev det förstås en väldigt annorlunda situation.
När de visade mig några av sms:en
häpnade jag över hur brutala de var.
Jag har aldrig sett den omfattningen förr.
Du klädde dig som en jävla slampa.
Du tigger uppmärksamhet. Dra åt helvete.
Mina pattar i hans ansikte.
Gör honom så jävla kåt att det blir kladdigt.
Vad i hela världen?
De var vulgära och vidriga nog att få en 53-årig man att rodna.
Det var extraordinära bevis, dessa grova sms, och vi förstod allvaret.
De kallade in mig och Owen efter sista lektionen och vi gick dit.
Jag tänkte: "Åh nej, det här händer inte."
Jag var jätterädd.
Vi visste inte vad som pågick, så vi kallade in Lauryn.
Vi visste inte. Hon kunde skicka dem till sig själv för uppmärksamhet eller...
Vi visste inte.
Så vi försökte säga saker högt i närheten av vissa personer
för att se om det skulle nämnas i sms:en.
Enda gången det dök upp i ett sms var när vi sa det i närheten av Lauryn,
vilket absolut var en varningsflagg.
Lauryn tog aldrig upp saker direkt med mig.
Lauryn höll sig alltid för sig själv.
Hon visade aldrig några känslor.
Hon pratade bara om sport och sånt som inte var så viktigt för henne.
Hon hade vänner, men inte jättemånga, och hon var alltid rätt tystlåten av sig.
Så jag tänkte att Lauryn kunde ha skickat sms:en till sig själv
för att försöka komma närmare Owen.
Hon verkade vilja ha uppmärksamhet, och det här var hennes sätt att få det.
Vi pratade med Owen och Lauryn.
Men vi uteslöt dem ganska snabbt eftersom deras svar kändes så äkta.
Det blev lite av en snackis på skolan.
Vi har 700 elever på Beal City.
I det här läget kan det vara vem som helst.
Jag sökte upp några pålitliga elever och frågade ut dem om situationen.
Vi ställde alla möjliga frågor till ungarna.
De visste i princip ingenting om saken. Så jag började med kameraövervakning.
Vi noterade när ett sms kom in
och tittade på videon för att se om nån i korridoren såg ut att skicka ett sms då.
Mr Boyer bad mig skriva till honom varje gång jag fick ett sms,
för att se vem som hade sin mobil.
Det gav mig en tidpunkt, och då kunde vi börja kolla kamerorna
och se om nån kanske lämnade klassrummet.
Allt detta, men de lyckades ändå inte lösa det. Sms:en fortsatte att komma.
Det är svårt att veta om de skickar en snap eller ett otrevligt sms
när vi bara har en video.
Kendra och jag började samarbeta.
Vi var på skolan nästan varje dag för nån träning eller nåt evenemang.
Så vi sa: "Fick Lauryn några sms idag? Här är de som Owen har tagit emot."
Jill och jag pratade om det. Vi kunde prata om nästan allt.
Vi ställde verkligen upp för varandra.
Vi hade samtal med mr Boyer om sms:en.
En av de första teknikerna vi diskuterade var att blockera uppringaren.
Men det fungerade inte i det här fallet,
för personen använde en app med en slumptalsgenerator på sin telefon.
Vi försökte blockera numret, men då kom det från ett annat nummer.
Vi gav andra råd, som att byta elevernas nummer.
Vi funderade på det, men vi visste att det var nån som stod oss nära.
Personen visste ju var de befann sig hela tiden.
Vi var rädda att vi aldrig skulle få veta och att vi skulle bjuda hem personen.
Är det nån av deras vänner som vi bjuder över?
Bjuder vi ovetande in nån som har orsakat så stor skada?
Så vi var inte beredda att ge upp hoppet om att få veta.
Jag vet inte hur många gånger man stod inne hos rektorn och grät och bad:
"Snälla, kan vi införa ett mobilförbud?"
Varför har mitt barn tillgång till detta när han ska lära sig saker?
Jag är helt för att ungarna har mobiler i skolan, för våra telefoner...
Jag använder min egen som mitt kontor. Jag jobbar mycket från min telefon.
Jag vet att de kan användas i ett klassrum som ett pedagogiskt redskap.
13 MÅNADER SEN DE FÖRSTA SMS:EN
Vi ska vinna, det svär jag på. Owen gillar inte dig. Han älskar inte dig.
Han vill ha sex, avsugningar och hångel. Han vill inte ha nån så patetisk som du.
Min och Lauryns relation var stabil,
men sen fick personen Lauryn att ifrågasätta sig själv och oss.
Vi tar in på hotell med honom på torsdag och du kommer inte att vara där.
Och sen påstod personen att vi umgicks.
Då kände jag: "Jag vet inte ens om jag kan lita på Owen längre."
Jag och Lauryn bråkade mycket mer.
Hon anklagade mig för olika saker, för hon började tro på sms:en.
Vi blev osams, fast vi egentligen inte borde ha blivit arga på varandra.
Det enda personen ville var att vi skulle göra slut.
Jag och Lauryn hade ett videosamtal, och jag sa att det hade blivit för mycket.
Om vi ger personen det den vill ha så kanske det här slutar.
En dag kanske vi kan försöka igen.
Hon blev helt förkrossad. Hon blev väldigt sårad.
Han var min första kärlek.
Vi hade varit ihop i över två år.
Och så slutade vi liksom bara prata med varandra.
Jag försökte påminna Lauryn:
"Du känner Owen. Och som person, även om han inte skulle ha gillat dig,
skulle han aldrig säga nåt sånt."
Och tyvärr började det tära på deras förhållande.
Sms:en hade blivit för mycket
och de sista månaderna handlade bara om:
"Pratade du med den där tjejen? Var du med den där personen?"
För det är bara massa lögner.
Det enda personen ville var att vi skulle göra slut,
men när vi väl gjorde slut tycktes sms:en bara bli värre.
Att personen fortfarande var ute efter det enda de ville, det var bara hemskt.
HAN TYCKER ATT DU ÄR FUL OCH TRASHIG.
HAN HATAR DIG! VI VANN. DU ÄR HELT VÄRDELÖS.
Ta livet av dig nu, bitch.
Hans liv skulle vara bättre om du var död.
När jag läste det första gången blev jag helt chockad.
Jag blev ledsen. Jag mådde inte bra.
Det här börjar gå utför.
Det kommer en del sjuka sms.
"Lauryn måste ta livet av sig.
Hon borde inte få leva och inte gå i skolan mer."
DÖD #PANGPANG #SJÄLVMORD
Mitt blodtryck stiger direkt.
Om jag tänker på en elev som har utsatts för såna trakasserier
under så pass lång tid,
då blir jag orolig för deras psykiska hälsa.
Vad det måste göra med en ung persons känslomässiga välbefinnande.
VÄRSTA JÄVLA PARET
ANOREKTISKA BITCH
HAN ÄR VÅR VI VANN
Sånt kan verkligen påverka ens psykiska hälsa.
OWEN VILL SE DIG DÖD.
Vad händer om personen får nog en dag
och inte får samma tillfredsställelse eller reaktioner från sms:en längre?
En dag kommer nån att tappa det.
Jag sa: "Vi måste ta fast den jäveln."
Varning, avsluta ditt liv innan vi gör det.
När hot om våld började dyka upp i sms:en
blev vi rädda som föräldrar för att nåt skulle hända våra barn.
Det var en brytpunkt.
Det var runt den tiden som sheriff Main blev inblandad.
Jag blev kontaktad av skoldistriktet angående nätmobbning och trakasserier.
Vi sågs på skolan. Båda barnens föräldrar var där.
Skolföreståndaren och rektorn var där.
Föräldrarna berättade att trakasserierna hade pågått i över ett år.
Både Jill och Kendra, mammorna, var extremt oroliga för sina barn,
för deras psykiska hälsa och hur det påverkade deras skolgång.
De vädjade om hjälp.
Den värsta farhågan är att barnen ska ha fått känslomässiga trauman.
Och när de till slut inte orkar härbärgera traumat längre
löper de enorm risk för självskada.
Det är faktiskt extremt oroande.
Jag visste att jag var ute efter en grupp elever som var väldigt tajta.
De har svurit på att hålla tyst och tänker inte berätta om det för nån.
Det var så jag tänkte i ett tidigt skede.
#GÖRSLUTPÅBITCHEN
Sheriff Main kom till skolan varje vecka och frågade: "Vad stod i senaste sms:et?"
Hur utvecklar det sig? Nån skillnad? Är det mindre, mer eller lika mycket?
- Inte lika många sms. - Okej.
Låt det inte bekomma dig. Det här är nån som behöver hjälp.
Så vi fortsätter därifrån.
Och den sitter!
Under basketsäsongen började jag få sms som kommenterade våra matcher.
Jag minns en match där jag inte hade fått några poäng,
så personen hånade mig i sms:en.
Du är sämst. Du borde sluta. Bli skadad och ge upp.
Det sorgliga är att Lauryn är en jätteduktig idrottare,
och hon gav bara upp.
Det kunde ha varit nån som såg matchen som skickade det.
Det fanns detaljer i vissa av sms:en
som fick det att verka som om nån stalkade dem.
Bitch, Lo, vi känner dig på matchen.
Jag ringde Kendra och sa:
"Du känner tjejerna i laget. Jag känner dem inte så väl.
Kan det vara nån av dem? Du har ju coachat dem.
Vilka tävlar med Lauryn?"
Det var då jag började tänka:
"Okej, är det nån i high school-laget som är svartsjuk eller avundsjuk?"
I ett sms skrev personen hur många poäng den hade gjort i matchen kvällen innan.
Så jag och mamma ville försöka lista ut vem som hade gjort så många poäng.
Mamma brukade ansvara för poängräkningen och sa att vi borde titta på tabellen.
Och det var bara en person som hade gjort så många poäng.
Khloe Wilson.
Jag kände bara: "Vänta lite nu.
Det kan inte vara Khloe."
Khloe och Owen var liksom... De var inte...
Det är svårt att förklara.
De var lite mer än bara vänner. De har alltid gillat varandra.
Khloe var kär i Owen.
Hon skulle alltid snacka med honom för att göra mig svartsjuk.
Owen och Khloe blev jättebra vänner. Men sen blev han ihop med Lauryn.
Lauryn och Khloe kom aldrig överens.
Khloe var inte den snällaste som barn.
Hon var ingen mobbare, men hon var inte direkt en trevlig person.
Och jag tror att hon sa saker till Lauryn som fick Lauryn att ogilla henne.
Jag gillade inte Khloe, för vi hade så himla olika personligheter.
Vi spelade i samma basketlag och vi passade bara inte ihop.
Skolan frågade, när vi väl hade ett namn: "Skulle det möjligen kunna vara Khloe?"
Då kände vi: "Jo, vi har haft lite problem tidigare."
I sjunde och åttonde klass kom det flera anklagelser mot Khloe,
om att hon mobbade nån eller var oschyst mot nån.
Rektorn kallade jämt in Khloe, och hon sa: "Jag gör ingenting."
Hon var en ledare. På den tiden hade hon jättemånga vänner.
Hon hade vänner på flera andra skolor.
Så jag tror att det för vissa personer... Jag ska inte säga att de stördes av det,
men det kanske var nåt de själva önskade.
Ta livet av dig, annars gör vi det.
#PANG
Jag började undersöka en ung dam vid namn Khloe Wilson.
Hon hade fått 12 poäng i basketmatchen.
Jag fick veta att det skrevs en hel del om nån halloweenfest.
Och det var intressant, för jag fick veta att festen anordnades av Khloe med familj.
Khloe kanske var intresserad av Owen.
Och det var ett möjligt motiv. Var hon... svartsjuk på Lauryn?
Okej. Khloe, hur mår du? Varsågod och sitt.
Sheriff Main.
Berätta din historia. Låt höra nu.
Okej. Så... Jag kände inte ens...
Jag kände inte ens till allt det här förrän volleybollsäsongen började.
Jag hörde bara nåt då och då, från Owen.
Jag pratade inte så mycket med dem. Jag är inte särskilt tajt med Lauryn.
Och sen började folk skylla på mig.
Det är 348 sidor. Det är riktigt otäckt. Det här är mer än bara trakasserier.
Vi snackar stalkning. Jag vill bara få stopp på det.
Jag har ingenting med det här att göra.
Jag är bland folk hela tiden. Om det var nåt skulle nån märka det.
Jag trodde att Khloe skulle komma undan eftersom hennes pappa är polis.
Han kommer att sopa det under mattan. Jag hade alla möjliga tankar om det.
Jag frågade runt på skolan och de sa att Sophie och Macy är vänner med Khloe.
De är rätt tajta. Så jag tänkte: "Där har vi mitt lilla gäng."
Nu har vi de tre tjejerna som vet vad som pågår.
Jag ska prata med en av tjejerna och snabbt gå till botten med detta.
17 MÅNADER SEN DE FÖRSTA SMS:EN
Jag och Sophie har alltid varit nära. Våra föräldrar var vänner.
Så vi umgicks hela barndomen.
Jag kanske stal Owen från Sophie lite, så hon kanske ville hämnas för det.
- Hej. Sophie? - Ja.
Hej. Jag pratar med många idag.
Vet du varför?
Jag vet inte. Eller jo, att jag är tajt med Owen.
- Okej. Är du Khloes vän? - Ja, hon är en nära vän.
Tror du att det var Khloe?
Nej, för hennes pappa är polis. Så dum skulle hon inte vara.
Tack.
Jag fick ett samtal från Mike Main.
Han sa att han hade förhört Sophie.
De hade faktiskt förhört ett helt gäng.
Jag hörde av mig till Korin, min bästa vän, och sa:
"Kan du prata med din dotter om det här? Det börjar verkligen spåra ur."
Så jag hade tagit Sophies telefon och tittat igenom den.
Hon letade efter sms från Khloe till Sophie
eller burner-appar på Sophies telefon.
Det hade varit en del bråk: "Du vet nog vad det är som pågår. Du måste veta."
Khloe, Macy och Sophie höll alltid ihop.
De satt jämt med sina telefoner.
Vi ska göra varenda dag till ett helvete för dig.
Då började föräldrarna bli allt argare på skolan för att vi inte gjorde mer.
Jag kontaktade baskettränaren,
som var trött på att tjejerna i laget bråkade.
Jag sa: "Finns det nån möjlighet att vi kan prata med ditt basketlag
och visa dem att det här pågår, och be dem kolla sina barns mobiler?"
Han sa: "Ja, absolut. Det är en bra idé. Ta upp det med skolan först bara."
Sen fick vi höra från mr Chillman att det inte skulle bli nåt.
Föräldrarna ville komma in i klassrummen och engagera sig i utredningen själva.
Du vet, ha gruppmöten och konfrontera folk och börja peka finger.
Jag sa rakt ut till föräldrarna: "Det kommer inte gå så bra som ni tror."
Jill och Kendra gick in på skolan och gnällde på Dan.
Tack och lov sa föreståndaren åt dem på skarpen.
De ställde till en riktig scen.
Vid nåt tillfälle försökte Owen få Khloe att erkänna.
Han skällde ut henne jämt, på daglig basis.
Sen skickade Owen ett sms, eller om han ringde, och sa:
"Det var min mamma, förlåt."
Jill skickade sms som inte var hon. Hon låtsades vara Owen.
Alla bevis fortsatte peka mot Khloe.
Jag och Macy konfronterade henne och hon blev upprörd.
Hon sa: "Det är inte jag. Jag fattar inte varför ingen tror mig."
Owen var den första som sa: "Är det du?"
Och jag sa: "Nej."
Sen var det fler och fler som frågade,
för när jag väl hade fått frågan började det verka mer och mer som jag.
Så småningom fick Owen och Lauryn sms med riktnummer från ett område i Florida.
Vi fick höra att Khloe och hennes familj hade gjort en resa den våren till Florida.
Så när det kommer sms med såna riktnummer tänker man:
"Okej, det här pekar ut henne som en potentiell misstänkt."
Vi hade väl knappt ens korsat gränsen när Mike skrev att det kom från Florida.
Jag sa bara: "Det är inte jag. Vad vill ni att jag ska göra?"
Pappa sa: "Vi extraherar mobilen."
Khloes familj lämnade in mobilen för en kriminalteknisk nedladdning.
Men det fanns inget på telefonen.
Bitches, jag pratade med polisen igår.
De tog fan min mobil, sökte igenom den och kopierade den. Hittade ingenting.
Khloe utreddes av polisen.
Hennes mobil blev extraherad och vi fick sms om den saken.
Det var skumt, för om det var Khloe, varför skulle hon referera till sig själv?
Jag fick mms med bilder av mig och Khloe, och det blev jättekonstigt.
Hon refererade till sig själv för mycket.
Varför skicka en sån bild om hon inte ville åka fast?
Ingen skulle på riktigt peka ut sig själv.
Det måste vara nån som ville sätta dit henne.
Jag funderade på vem i min klass som skulle vilja sätta dit mig så här.
Som utredare måste vi vara försiktiga så att vi inte får tunnelseende.
Vi hade säkert över tusen sidor med sms.
Så jag läste varenda ett i jakten på en dold ledtråd.
Några veckor tidigare hade en sms-konversation ägt rum
om en tröja och ett mobilskal, och en bild hade tagits.
Och den bilden skickades till Owen och Lauryn från förövaren.
Bruh, Lo, vi diggar verkligen hans nya svarta mobilskal.
Det var skrämmande, för de enda som hade kunnat ta den bilden
under vårt julfirande var förstås de som faktiskt var där med oss,
vilket bara var våra släktingar.
Sheriff Main frågade vem som skulle ha kunnat vara där under julen
och som också går i Owens klass.
Den enda släktingen som går i Owens klass är hans kusin Adrianna.
Jag tror att Adrianna hade kunnat vara inblandad.
Hon och hennes tjejkompisar höll sig mest för sig själva.
Vi växte upp och tränade med de tjejerna,
och de kanske tyckte att jag var otrevlig eller ogillade dem av nån anledning.
Jag kan vara lite tävlingsinriktad i sportsammanhang,
så jag tänkte att de ogillade mig på grund av det.
När vi gick i middle school startade Adrianna ett rykte
om att vi mobbade henne och kastade morötter på henne.
Khloe tror att nån vill sätta dit henne.
- Adrianna är din kusin, va? - Ja.
Det låter som om det kanske fanns nåt gammalt groll med Khloe eller så,
men hon försökte bara lista ut vem det kunde vara.
Det finns ingen som skulle ogilla oss så mycket
att hon skulle påstå att vi mobbar nån.
Ibland ville jag inte gå till skolan.
Det var en svår tid för mig.
Jag spelade volleyboll med Khloe, Macy och Sophie.
De hade sitt gäng,
och om man inte var med där betraktades man som en outsider.
Och om man var en outsider var de inte schysta mot en.
Förra säsongen fick vi hantera Adrianna och hennes mamma.
- Det började förra året. - De startade en jättegrej i volleybollen.
En annan gång kallades vi in till Boyer, och de blev påkomna med att ljuga.
Det var inte förrän några föräldrar stod upp och sa: "Det här är ju löjligt."
Det stämmer inte.
Det känns som om hela världen är emot en. Som om det inte finns nån utväg.
Jag hade inga bra dagar på den tiden.
Jag sa ingenting.
Mamma hade märkt det och hon sa ifrån i ett Facebook-inlägg.
Hon pekade inte ut nån eller så.
Hon sa bara: "Det här är vad mitt barn tvingas utstå. Vi måste lösa det här".
Eter det... Det eskalerade väl inte, men det blev i alla fall inte bättre.
Föräldrar lade sig i och skrev en massa Facebook-inlägg.
Hennes mamma var på en riktig offerresa.
Mitt finger pekar mot Adrianna. Jag tror att det är hon.
Folk trodde att jag ville sätta dit Khloe på grund av hur hon hade behandlat mig.
När jag först hörde talas om sms:en frågade Owen om jag också fick dem.
Jag sa: "Skicka numren, så kollar jag om jag har dem bland mina kontakter."
Det hade jag inte.
Det var det sista jag hörde om saken innan jag blev förhörd av polisen.
Nästa steg i utredningen var förstås att prata med Adrianna.
Jag frågade om hon var inblandad eller om hon hade nån information om saken.
Han pepprade mig med frågor. Det var väldigt intensivt.
Han frågade om jag hade nåt emot Lauryn.
Jag svarade förstås: "Nej, jag har inget emot Lauryn."
Jag frågade ut henne om bilden som hade tagits under ett julfirande.
Han frågade om jag visste vem som hade fotat eller om det var jag.
Jag fattade inte hur nån kunde tro det.
Men jag blev också väldigt sårad, för jag var en av de tysta i skolan.
Jag pratade inte med nån, jag gjorde ingen orätt.
Jag var bara förvirrad kring varför de trodde att det var jag.
När jag kom in i klassrummet efter förhöret med sheriff Main
tittade alla på mig som om de visste vad som hade hänt, som om jag var skyldig.
Min uppfattning om poliser har förändrats sen dess.
Varje gång jag möter en polis på vägen blir jag rädd. Jag är rädd för poliser nu.
Det var traumatiskt.
Dels att kallas in på expeditionen för att prata med en polis
om en situation hon inte visste mycket om.
Och alltså, det fanns inte en chans att hon skulle vara inblandad.
Efter mitt samtal med sheriff Main
satt jag i vardagsrummet med mina föräldrar en dag...
...och fick ett sms från ett okänt nummer.
Hej, Adrianna, Owen behöver din hjälp. Vi måste få bort Lo från honom.
Hälsa hans föräldrar att Lo är en bitch. Sabbade hans liv. Du hatar henne också.
Jag blev livrädd.
När jag såg sms:et tappade jag mobilen. Jag grät och var bara helt förstörd.
Jag var skräckslagen.
Jag var så orolig och tänkte: "Vem är det och varför har personen mitt nummer?"
Det var läskigt. Jag trodde inte att det kunde hända mig.
Under våren 2022 levde vi inte våra vanliga liv.
Ingen kunde sova om nätterna.
Du vet vad vi vill.
OWEN: VAD ÄR DET, DÅ?
Vi vill krossa Lo. Hon är en jävla sopa.
Sms:en kom oavbrutet.
Ett på natten, tre på natten. Det var obevekligt.
Man vaknar och känner:
"God morgon på dig med."
Det blev bråk där hemma om sms:en.
Spänningen i huset var... Man kunde liksom ta på den.
Ingen kunde hålla sams och alla var bara arga liksom.
Jag skällde på Kendra: "Du gör inget. Du skulle ju lösa det."
Hon sa: "Jag tar hand om det."
Jag var inte hemma tillräckligt mycket.
Ja, jag prioriterade Lauryn och umgicks väldigt mycket med henne.
Men tyvärr prioriterade jag inte Shawn.
Kendra och jag bråkade jämt. Och sen behövde vi plötsligt börja flytta runt.
Vi flyttade fyra gånger i allt det här kaoset.
Det ledde till ekonomiska svårigheter, värre svårigheter än de vi redan hade.
Lauryn sover inte.
Vi tvingar i väg henne till skolan. Hon gråter och vill inte gå.
Ingen kommer nånsin vilja ha din anorektiska röv och pattar.
Ingen snubbe kommer nånsin komma nära din fitta, vidriga slyna.
LAURYN: DU VINNER OCH JAG GER UPP. SLUTA, ELLER SÄG VAD JAG SKA GÖRA.
När jag läser dem inser jag att lilla jag bara försökte stå upp för mig själv.
Oj, wow.
Jag har inte sovit och är stressad, men...
Okej.
Så det finns inget vi kan göra? Jag...
Det här är som...
- Har vi bytt numret? - Jag har mobilen.
- Okej. - Jag har den.
De har kommit hela morgonen.
Det var fruktansvärt igår, och...
Jag vet inte hur jag ska hantera Owen och...
Jag menar, det går inte att spåra sms:en.
Och de håller på... De hånar mig just nu om...
...polisen, och det är... Jag kan inte ens...
Har du köpt en ny telefon till Owen?
Nej, han har ingen just nu bara.
För en vecka sen, eller om det var två, så vägrade de lämna Owen i fred.
Så han skickade det här:
"Jag hoppas att ni vet att ni får mig att känna mig självmordsbenägen."
Han stavade inte allt helt rätt, men det här är vad han svarade.
Och det var verkligen droppen för mig.
Jill hade sagt till Mike att hon skulle kontakta media om de inte kunde lösa det.
Mike Main hade pratat med alla möjliga, med Khloe, Sophie, Macy och Adrianna,
och hade fortfarande ingen aning om vem den skyldiga var.
Han tyckte att jag bara borde skaffa en ny mobil till Owen.
Och jag sa: "Det räcker inte. Nån måste ställas till svars."
Jag hade uttömt alla resurser jag hade.
Så jag skickade mina rapporter och mitt fall till FBI
och bad enheten för cyberbrott om hjälp.
18 MÅNADER SEN DE FÖRSTA SMS:EN
I april 2022
bad sheriff Main om hjälp med ett fall.
Han gav mig ett USB-minne som innehöll 720 sidor med sms.
Brad blev bestört av sms:en och av bristen på hjälp.
Jag har sett fall där offret inte orkar mer och begår självmord, tyvärr.
Det första jag ville göra var en full extrahering av Owens mobil
för att se om jag kunna hitta ledtrådar om vem som skickade de här sms:en.
DATAEXTRAHERING
Jag utförde en total extrahering.
Det innebär att sms, bilder, mejl och geolokaliseringar
presenteras i separata filer.
Men jag hittade inget som kunde knyta nån av hans vänner till sms:en.
Så jag fick inte fram nåt nytt från extraheringen.
19 MÅNADER SEN DE FÖRSTA SMS:EN
Jag träffade en tjej från Pinconning. Vi pratade mycket. Det var seriöst.
Jag började känna mig glad igen, som om allt skulle lösa sig.
Owen hade varit i Pinconning några timmar bort för ett sportevenemang.
Han träffade en tjej och de började höras.
En dag skrev hon: "Min mamma fick just ett skumt sms från nån."
Och det... Då var det dags igen. Det är samma format, samma ord.
Det stod att tjejen från Pinconning skulle backa, för jag var upptagen.
Owen, jag behöver din hjälp att göra bitchen svartsjuk och olycklig.
Personen hade ansträngt sig och letat upp hennes mammas nummer i Pinconning.
Jag kände mig bakbunden. Jag hade ingen frihet.
Om jag hade en tjej skulle jag försätta henne i fara.
Jag ville inte utsätta nån för det Lauryn upplevde.
Det var plågsamt. Det kändes som om jag förlorade tilliten till alla.
Det var hemskt att veta att nån hade sån koll på honom
och hade förmågan att hitta telefonnummer till folk som jag inte ens kände.
Det var nån som verkligen såg allt som hände.
OWENS FLICKVÄN: VET DU VEM DET ÄR?
OWEN: NEJ.
OWENS FLICKVÄN: MAMMA FICK ETT NYTT SMS I MORSE
OWEN: JAG ÄR LEDSEN.
Så vi gjorde slut på grund av det här.
Nu undrar man hur dessa sms, som vi har sett hundratals av,
kunde börja nå den här familjen?
Han var väldigt orolig och arg.
Ilskan började bli väldigt tydlig för oss.
Vi märkte att det var mycket aggression ute på basketplanen.
Det blev väldigt uppenbart när han hade en dålig dag,
särskilt med tanke på innehållet i sms:en.
Han verkade försöka få ur sig det på ett fysiskt sätt
utan att faktiskt skada nån fysiskt.
Bruh, Owen, du är en sån feg liten fitta.
OWEN: SÄG OM DET DÄR SÅ SKA DU FÅ SPÖ, JÄVLA BITCH.
Nästa steg är att titta på numret som sms:en skickas från
och försöka ta reda på vilken operatör som äger numret.
Jag kom fram till att minst ett var från Pinger.
Det är en app som folk använder för att dölja sitt telefonnummer.
Jag begärde ut information från Pinger och de gav mig två IP-adresser
som tillhörde ett Verizon-nätverk.
Så jag begärde ut information från Verizon
för att få veta mer om dessa IP-adresser.
Tisdagen den 23 maj fick jag informationen från Verizon,
och det var ett flersidigt dokument
med alla telefonnummer som var kopplade till dessa två IP-adresser.
Han ringde mig och berättade att de hade en lista med nummer från IP-adressen.
Han bad mig om vilket nummer som helst från vem som helst av alla misstänkta.
Jag pratade med Owen och fick honom att skicka numren till alla sina vänner,
alla telefonnummer han hade.
Jag kunde inte hitta nåt nummer som var kopplat till IP-adressen.
"Vuxna, då? Vem som helst?" Så vi bara öste på med kontakter.
Men då dök ett telefonnummer upp som var kopplat till IP-adressen
under tiden då sms:en skickades.
Och telefonnumret tillhörde...
...Lauryns mamma Kendra.
Jag var helt mållös.
Brad kontaktade mig igen och sa:
"Det enda av alla de nummer du har skickat som matchar, är Kendras telefonnummer."
Och jag sa: "Det är inte hon."
Han sa: "Finns det nån möjlighet att det är hon?"
Och jag sa nej.
"Hon hjälper mig. Hon är Lauryns mamma. Det är inte hon."
FÄNGELSET I ISABELLA COUNTY
20 MÅNADER SEN DE FÖRSTA SMS:EN
Jag träffade sheriff Main. Jag berättade vem jag trodde var inblandad i fallet.
Han fick ett USB-minne med mina resultat och hela min rapport.
Jag minns att jag tänkte: "Det här går bara inte ihop."
En rimlig person skulle säga att det inte finns en chans
att Kendra Licari skickar dessa sms till sin dotter,
men vi har uteslutit alla andra möjligheter.
Sen insåg jag att Kendra har försökt ingripa i min utredning några gånger,
under förevändningen: "Hur går det? Kan du ge mig en uppdatering av fallet?"
Sheriff Main ringde och sa: "Vi befarar att det är en av föräldrarna."
Och jag sa: "Inte en chans!"
Kendra var hjälptränare och var involverad på skolan.
När Lauryn gick på lågstadiet minns jag att Kendra hjälpte till med vår bokmässa
och andra evenemang som vi hade på skolan.
Hon var en stöttande, snäll förälder.
Sheriffen sa: "Vi har identifierat mamman som en möjlig misstänkt."
Jag sa: "Du skämtar."
Ingen skulle nånsin tro att en mamma skulle göra nåt sånt.
Vår roll brukar vara att granska ansökningar om utredningsbeslag.
Sheriffen sa att vi kan behöva ett beslut om utredningsbeslag för Licaris enheter.
Man börjar titta närmare och ser att hon är tränare på skolan, har en it-bakgrund
och alltid är i närheten när barnen får de här sms:en.
Så jag och en kriminalassistent
tog med oss beslutet och åkte hem till Kendra Licari.
Vi hade inte mycket till bevis, så det var en svår balansgång.
Det var inte direkt ett okomplicerat fall.
Vi hade lyckats identifiera en IP-adress som tillhörde Kendra Licari,
men vi kunde inte säkert säga vem som använde enheten.
Vi behövde tillräckligt med information för att få igenom en fällande dom.
Jag behövde ett inspelat erkännande.
Vi vill ha så mycket bevis som möjligt.
22 MÅNADER SEN DE FÖRSTA SMS:EN
- Hej, Kendra. - Hej!
- Vi måste prata. - Okej.
Jag har ett beslut om att beslagta dina enheter och telefoner.
- Okej. - Så jag vill gå in och prata.
- Är det nån här? - Ja, Lauryn.
Hon får stanna på sitt rum. Kan vi sätta oss och prata nånstans?
Ja.
- Har du en telefon? - Ja.
Här är beslutet.
Använder du några andra enheter? Har du en laptop?
Min dator är där ute.
- Var nånstans? - På verandan.
Så här ligger det till.
Under vår och FBI:s utredning har vi hittat vissa saker som pekar mot dig.
Vad menar du?
Att sms:en kommer från och härrör från dig.
Nej.
Varenda sms som barnen har fått
är kopplat till ditt nummer via Pinger, eller den app du nu använder.
Ditt nummer, trots att det var dolt, dök upp för varenda sms.
- Mitt nummer? - Ja.
Har det här med Owen att göra?
- Är du förälskad i Owen? - Nej, det är inget sånt.
Okej. Så berätta vad som... Var han inte snäll mot Lauryn? Jag menar...
Nåt måste det ju vara, för det pågick ett tag.
Ja. Och det var inte så det började.
- Nej, det stämmer säkert. - Det...
- Jag vet inte ens... - Det är okej. Ta det från början.
De var ihop, och sen gjorde de slut. Så hur började allt det här?
Varför började det... Började det när de var ihop?
- Ja. - Var han inte snäll mot henne?
Men det... Alltså, det var inte... De första började inte med mig.
- Okej. - Det kan jag säga.
De var bara... slumpmässiga eller nåt.
- Så nån annan började, nån du inte känner? - Ja. Men sen hängde jag väl på lite grann.
Hennes erkännande är inget överdrivet medgivande.
Hon erkänner väl lite tyst sin skuld genom att inte förneka det,
men det var inget tydligt erkännande.
- Vet Lauryn om det här? - Nej.
- Okej. - Jag vill inte att hon ska få veta.
Det är inte säkert att det är möjligt. Jag måste berätta för Jill och de andra.
Alltså...
Och andra kommer vilja veta,
som familjen Wilson, för deras dotter har anklagats under lång tid.
Det ser inget vidare ut. Jag fattar.
När det här kommer ut, kommer hon ens kunna gå till skolan?
Jag vet.
- Har du några andra elektroniska enheter? - Nej.
Ska jag gå och prata med Lauryn?
- Kan vi ta hit henne bara? - Ja.
Lauryn, kan du komma in?
- Hur mår du? - Bra. Hur mår du?
Bra.
- När din mamma kommer ska vi prata lite. - Okej.
Okej, Lauryn, då börjar jag.
Ni har haft mycket stress, ni har flyttat, haft det svårt ekonomiskt och allt annat.
Din mamma drogs in i lite grejer.
Och det var inte hon som började, men hon fortsatte.
Så vi har hittat en del bevis och vi har ett beslut om att beslagta hennes mobil.
Ibland när vi inte tänker helt klart kan vi göra saker som är fel.
Din mamma vill inte att det kommer ut, men det är offentlig information.
Så det kommer att behöva komma ut. Jag vill bara vara ärlig med det, okej?
Hon sa att du inte visste nåt. Jag tror på det.
Nu måste jag se till att ni är trygga innan jag åker härifrån.
Ring din pappa, så kanske han kan komma hem och träffa oss. Okej?
Okej.
- Hallå. - Hej, Shawn?
- Ja? - Det är sheriff Mike Main.
- Jag är med Lauryn och Kendra. - Hej, vad händer?
Har du tid att prata, om du kan komma undan lite?
Ja.
Jag får ett galet samtal när jag är på jobbet,
och det är sheriffen som säger att de har löst det.
Jag kände: "Grymt. Äntligen är det över."
Han sa: "Jag är ledsen att behöva säga det."
Jag sa: "Vadå, jag vill ju veta."
Han sa: "Tyvärr är det din fru."
Jag sa: "Okej."
Jag vet inte vad jag ska säga, för jag är i chock.
Är det hon som har skickat sms:en i ett och ett halvt år?
Och han sa: "Är du kvar?"
Och jag sa: "Menar du allvar? Är det min jävla fru som gör det här?"
Så jag skyndar hem.
Sheriffen stod på verandan.
Så här är det. För varje mottaget sms var det hennes nummer som kom tillbaka.
Det räckte för en husrannsakan, och därför är vi här.
Vi beslagtog hennes mobil och dator.
Jag började prata med henne och sa: "Nu är det över."
Får jag fråga vilken telefon ni tog?
Hon hade den i fickan. Jag kan visa. Så...
- Hon har ett par. - Okej.
Jag har rätt att beslagta allihop.
- Borde hon få fängelse? Alltså... - Ja, så här ligger det till.
Olaga stalkning, det är anklagelsen. Jag visste att det var mycket på gång.
Ja. Verkligen.
Hon fick sparken från Ferris State och hon hade en it-bakgrund.
Han sa: "Hon skickade alla sms, blev av med båda sina jobb
och har inte jobbat på över ett år."
Har hon inte jobbat på över ett år?
Du sa att hon fick sparken. Hon sa att hon hade sagt upp sig.
En som jobbar där sa att hon fick sparken och inte är kvar.
Så det var nog inte hela sanningen.
Shawn såg helt förstörd ut.
Han försökte bara... bearbeta det jag berättade
och försökte förstå...
...hela den här prövningen och hur det kunde vara möjligt.
Det fanns mycket mer att upptäcka än bara det som pågick med Lauryn.
Vi ska be om den där andra telefonen. Jag uppskattar det. Hon ska inte ha dem.
- Nu går vi in. - Okej.
Ja.
Kendra, jag ska vara tydlig nu.
Har du några fler enheter? Du har visst en till mobil, så var är den?
Jag...
Du måste berätta. Du har redan erkänt, så du måste berätta.
- Jag vill inte vända upp och ner på huset. - Beslutet ger oss tillstånd att göra det.
Låt mig slippa förstöra hela huset.
- Den är där ute. - Var då?
- Var? - På sidan.
Den sidan där du försökte gå din väg?
Okej.
Jag hämtar den andra mobilen. Lås upp dörren.
Så vad hände på Ferris?
- Säg sanningen. - Dags att lätta ditt hjärta.
Jag kommer att bli galen sen. Jag får säkert fängelse. Så säg nu.
Jag fick sparken därifrån.
Ja. Och Texas-jobbet, då? Fick du sparken från det med?
Jag är inte kvar där.
- Inte det heller? - Nej.
- När blev du uppsagd? - För ett tag sen.
Säger du sanningen nu? Eller ljuger du?
Nej.
- När blev du uppsagd därifrån? - Samtidigt.
Så du har ljugit i ett halvår? Ett år?
- Du har inte jobbat på Texas? - Nej.
Wow.
Du måste åka nånstans i kväll.
Jag vet inte vart, men hon måste bort.
Du får ringa dina föräldrar och be dem hämta dig, för... det är slut.
Jag klarar inte mer. Det andra huset, det här huset... Nu vet jag sanningen.
Och med henne i mitten? Det här är illa.
Du får ringa dina föräldrar. Här är min telefon. Du måste härifrån.
Ring dina föräldrar. Nej.
- Medan han är kvar... Nej. Du ska ut. - Vänta, snälla.
Du måste ut. Jag ringer dem.
Shawn, vänta lite bara. Snälla.
Nej, jag kan inte, Kendra. Jag är ledsen.
Jag kan inte lämna henne.
- Jo, du måste. - Nej.
Jag kan inte.
De släpper sitt och är på väg norrut.
- Okej. - De är i Waterford, så...
- Jag vill inte följa med dem. - Dina föräldrar är på väg.
Jag sa att vi får prata när vi ses.
Jag måste stanna hos henne.
Du... Vi måste få lite tid ifrån varandra.
Det är nog...
Om nån av oss gör nåt dumt får vi båda problem, och förlorar henne.
Okej? Vi måste ta oss igenom det här. Vi måste bara vara ifrån varandra lite.
Lauryn, jag är ledsen att jag behövde knacka på hos dig
och jag hoppas att ni hittar en väg framåt, okej?
- Okej. - Okej, tack.
Tack, Mike.
Jag vet inte.
- Förlåt. - Du har en näsduk där.
- Förlåt. - Det är okej.
- Nu blir jag väl den galna kvinnan. - Nej då.
Det var en väldigt känslosam dag hemma hos oss.
En dag av förvirring, obesvarade frågor...
...och chock.
En dag där vi inte ens visste hur vi skulle gå vidare till nästa dag.
Så det var en tuff dag.
Men samtidigt...
...var det ett slut.
Jag tror att känslan av chock gick över i sorg.
Vilket gick över i förbannad, vilket gick över i... galen.
Jag vet inte ens hur jag ska beskriva den känslan.
Varför skulle mamma göra så här? Men... gjorde hon det verkligen?
Jag kan inte tro att det är sant. Jag var bara jätteförvirrad.
Jag fattar inte att hon kunde göra så mot sin dotter.
Som hon påstod sig älska.
Liksom, en dotter på 14, 15 år.
Jag blir illamående.
Hon högg mig i hjärtat, sköt mig i hjärtat och kastade bort det.
Mike ringde och sa bara: "Det är över."
Och jag sa: "Jag förstår inte. Är det över?"
Och han sa: "Jag åkte hem till Kendra och hon erkände allt."
Och det var som om... Jag...
Jag kommer aldrig kunna skaka av mig den känslan.
Känslan av avsky och... svek.
En kvinna som vi släppte in i våra liv, i vårt hus, i mitt barns liv, och jag är...
Det går bara inte... Det går inte att föreställa sig hur det kändes.
Jag vet inte.
Jag var bara helt mållös.
Jag visste inte hur jag skulle hantera det.
Tankarna bara snurrade, liksom...
Ja...
Hur kan en mamma göra nåt sånt?
Det är sjukt att nån så nära kan göra nåt sånt,
dels mot mig, men mot sin egen dotter.
Varenda en av oss begår misstag. Ingen av oss har levt ett perfekt liv.
Och realistiskt sett är vi nog många som har brutit mot lagen nån gång
och inte åkt fast, om jag ska vara helt ärlig.
Det är säkert folk som har kört rattfulla och inte åkt fast, eller hur?
Men om man åker fast...
...hamnar man i samma situation som jag, fast för nåt annat.
Så jag känner väl att det är nåt som folk faktiskt glömmer bort.
För vissa är jag bara en rubrik, en skurk, en dålig mamma eller vad som helst.
Men de känner bara till en liten del av min historia.
De kan inte hela min historia.
Kendras mamma och min mamma är systrar.
De enda barnen, så vi var tajta som små.
Hon var rolig, social och festens mittpunkt.
Vi har varit på många kryssningar, med tjejerna och med våra familjer.
Jag sa: Mina damer!
Hon gillar nog uppmärksamhet.
Om hon var här nu och du pratade med mig
skulle hon dansa där borta för att få dig att titta dit.
Men vad gäller att ställa upp för folk och vara en god medmänniska...
Ja, det var hon. Hon var hjälpsam, hon var...
Innan det här hade jag kunnat ringa när som helst och hon hade ställt upp.
Hon var Lauryns basebolltränare och baskettränare.
Så hon verkade alltid jätteinvolverad.
Jag tyckte att Kendra var en jättebra mamma till Lauryn.
Hon ställde upp och fanns alltid där, som en mamma ska vara liksom.
Livet var perfekt. Allt var jättebra, och sen...
...började det hända saker.
HEJ LAURYN, OWEN GÖR SLUT MED DIG.
Det första sms:et kom runt Halloween.
- Var det du som skickade dem? - Nej, dem skickade jag inte.
Det var inte förrän...
...långt senare.
Så sms:en upphörde ett tag och sen fortsatte de igen.
Jag tänkte: "Hur länge ska det få pågå? Vad ska jag som förälder göra?"
Ärligt talat hade det bästa sättet att få stopp på det
varit att stänga av hennes mobil.
Men sen tänkte jag: "Varför ska hon behöva göra det?"
Varför ska jag behöva köpa en ny mobil? På grund av nån annans handlingar liksom.
Jag ville verkligen gå till botten med vem det var.
Och det var då jag började skicka sms till Lauryn och Owen.
Jag skickade sms:en i hopp om att de skulle svara och fråga:
"Vem är det här?" Eller: "Är det den eller den?"
Bara för att ge mig nånting, eller hur?
Och så hoppades jag väl att de kanske pratade om sms:en
med sina kompisar och så där,
så att nåt skulle komma upp som kunde hjälpa till att peka ut
var de kom ifrån.
Jag började med tanken: "Vi måste få svar."
Och sen bara...
...fortsatte jag.
Det blev en ond spiral.
Lite som en snöbollseffekt. Jag visste nog inte hur jag skulle sluta.
Jag var nån annan i de stunderna.
Jag mådde jättedåligt psykiskt.
Det var som om jag bar en mask eller nåt. Jag vet inte ens vem jag var.
Hon förändrades. Hon blev mer introvert. Hörde inte av sig lika mycket.
Kanske mer självupptagen också.
Det kunde vara en timme om dagen eller åtta timmar om dagen.
Jag lät det förtära mig.
DU ÄR DEN FULASTE PERSON JAG NÅNSIN SETT. DU ÄR VÄRDELÖS.
HANS KUK OCH FINGRAR, MIN FITTA OCH MUN.
GÖR MIG KLADDIG.
HOPPA FRÅN EN BRO.
DÖDA DIG SJÄLV, BITCH.
Det verkar konstigt att hon inte skulle ha skickat de första sms:en.
Men jag vet inte, jag tror att hon kan ha skickat allihop.
Jag hade bevis, som jag fick genom utredningsbeslag
till tredjepartsleverantörer och appar, för att hon hade skickat sms:en.
Ibland ser vi inom polisen att folk försöker avleda.
Jag frågade vem som började. Hon visste inte.
Men jag tror inte att nån annan började.
Fram tills Kendra Licari avslöjades som förövaren som hade skickat sms:en
trodde vi att hon jobbade på Ferris State- universitetets teknikavdelning.
Men så var det inte. Hon hade inte jobbat på länge.
Det förklarade i efterhand hur hon hade kunnat skicka
alla hundratals, tusentals sms på dagarna.
Jag vet inte om hon nånsin jobbade på Ferris.
Jag menar, Shawn trodde nog att hon gjorde det.
Jag vet inte hur hon gjorde på morgonen när hon låtsades göra sig redo för jobbet.
Jag har försökt förstå det.
Jag förstår inte hur man lyckas lura nån man bor med.
Så vitt jag vet jobbade Kendra aldrig på Ferris.
Hon betedde sig som om hon jobbade och hade saker att göra. Och hon bara...
Hon var en bra skådespelare.
Det var nog mer av en flykt.
Det var mer...
...att det tog mig...
...liksom bort från det riktiga livet, trots att det var på riktigt.
Så när jag gjorde det och inte var mig själv,
tog det bort mig från... min vardag.
Det bara fortsatte och fortsatte.
Lauryn vet att hon är liten, hon vet att hon är smal.
Så jag kan ha spelat på vissa av hennes osäkerheter.
Hennes utseende, hennes hår, hennes... Du vet.
Men ärligt talat var sms:en inte riktade mot hennes osäkerhet.
Var de riktade mot dig? Skickade du sms:en till dig själv?
Det är mycket möjligt, för...
...jag var alldeles för smal. Jag åt inte. Så jag kan väl klassas som anorektisk.
Var du rädd att hon skulle skada sig själv?
För det fanns sms som uppmanade henne att ta sitt liv.
Alltså...
Jag...
...kan säga att jag inte var rädd att hon skulle skada sig själv.
Och jag vet att vissa kanske ifrågasätter eller bagatelliserar det eller nåt.
Men jag känner Lauryn och jag vet vilka samtal hon och jag har.
Men om jag inte kände henne så väl hade det kanske varit annorlunda. Så...
Ja.
DU HAR INGA VÄNNER. DU SUGER KUK FÖR UPPMÄRKSAMHET.
Ett sms som jag särskilt minns
handlade om en avsugning...
HAN VILL HA SEX, AVSUGNINGAR OCH HÅNGEL.
...och att Owen inte gillar Lauryn längre
eftersom hon inte suger av honom.
Den lilla flickan var 14 år gammal.
Hon borde inte göra sånt!
Så det gav nog Kendra en falsk känsla av:
"Lauryn och jag är vänner. Hon behöver mig. Hon..."
Och man behöver sin mamma som tonåring, men inte på det sättet.
Det var ett fall av cyber-Münchhausen.
Hon ville att hennes dotter skulle behöva henne på ett sånt sätt
att hon var beredd att skada henne.
Och det var så här hon valde att göra det,
snarare än att göra henne fysiskt sjuk, vilket är typiskt Münchhausen-beteende.
Där tror jag att vi har det.
För Lauryn kom hem och var ledsen över sms:en,
och Kendra fick spela hjälten och finnas där för henne. Så...
Men jag kan inte ens föreställa mig hur det kändes för Lauryn.
Jag är övertygad om att Lauryn är helt förstörd inombords.
Men jag tror inte att man kan
undkomma Kendras manipulerande grepp så länge man fortfarande håller kontakten.
Kendra Licari var väldigt manipulativ mot sin familj, väldigt kontrollerande.
Hon skötte ekonomin, och allt de gjorde bestämdes och organiserades av Kendra.
Hon sa till Shawn och Lauryn att ekonomin var god,
så hon behövde försöka få fram pengar utan att jobba.
En gång berättade hon för oss att deras hus hade träffats av blixten.
Hon gjorde några försäkringsanspråk, och eventuellt behöll hon de pengarna.
En gång körde vi in på uppfarten och såg en stor lapp på ytterdörren
där det stod att vi var vräkta.
Till slut medgav hon att hon inte hade betalat räkningarna.
Jag slet för att få ut allt därifrån, ringde hyrlagret och fick in alltihop.
"Vi får betala för att slippa förlora våra saker."
Hon sa: "Inga problem, det är bara några dollar."
Men hon skötte verkligen inte situationen.
Så till slut förlorade vi allt som vi hade magasinerat.
De tog mina verktyg, alla viktiga saker och souvenirer var där.
Allt jag har jobbat för i hela mitt liv är bara borta nu.
Jag tror att hon har ljugit för Shawn om i princip allt de senaste tio åren.
Är det sant? Är det din bild också?
Nej.
Men...
...jag skötte mer av ekonomin än vad han gjorde.
Men vi var båda medvetna om de situationer vi hamnade i.
Men ingen av oss visste vad som behövde göras, så...
Tyvärr.
När förövarens identitet blev allmänt känd var hela trakten i chock.
Vi satt i klassrummet med Macy och Sophie.
Vi hade tittat på Instagram och Kendras förbrytarfoto var överallt.
Min kusin skrev när jag var i skolan: "Är du okej?"
Jag satt på en lektion och svarade: "Jag mår bra. Hur så?"
Alla såg sig omkring och tittade på Lauryn för det stod om hennes mamma överallt.
VARNING FÖR GALEN MAMMA!
En timme senare kallades jag in till rektorn.
De sa: "Din mamma blev gripen idag."
Jag skrev till min pappa: "Vad är det som händer?"
Hon skrev: "De säger att mamma sitter i fängelse."
Och nu, det bisarra fallet med en mamma som stalkade sin egen dotter på nätet.
En high school-tjej i Michigan blev nätmobbad i över ett år.
Och ingen hade kunnat ana vem den skyldiga var.
Åklagare anklagar en mamma för catfishing.
- Catfishing. - Catfishing.
Vi hade aldrig kunnat ana att det var en förälder.
Mamman står nu inför åtal.
Licari åtalas för fem brott, främst stalkning,
då sms:en pågick i över ett år.
Det var tiotusentals sms.
Kendra Licari var i rätten under torsdagen.
Domaren ville förbjuda Licari från att ha kontakt med offren, även Licaris dotter.
En utmaning i det här fallet var nivån av närhet mellan Kendra och hennes dotter.
Och vi hoppades att vi genom en separation
skulle ge henne chansen att komma ifrån det kontrollerande inflytande
som hon hade genom hela processen.
Licari och hennes advokat ville få kontaktförbudet hävt
och rätten fick brev från hennes dotter som ville återförenas med sin mor.
Utan relationen med min mamma känner jag mig inte som mig själv.
Jag känner att jag behöver henne.
Dömer folk dig för att du saknar din mamma?
Vissa har nog sina egna åsikter om det.
Men... jag bryr mig faktiskt inte.
I slutändan erkände Kendra två fall av stalkning av minderårig,
ett fall för Owen och ett för Lauryn.
DAGEN FÖR DOMEN
Jag var på plats när Kendra skulle dömas, och hela min familj var där.
Det var en massa folk, rummet var fullt.
Jag såg Kendra, vilket kändes chockerande efter allt som hade hänt.
Det kändes så konstigt att se sin tränare i ett sånt sammanhang.
Kendra fick prata först i rätten,
och hon var väldigt övertygande.
Förlåt mig, herr domare.
Förlåt för mitt beteende mot Owen McKenny och hans familj.
Förlåt för mitt beteende mot Khloe Wilson och hennes familj.
Jag vill be min dotter Lauryn om ursäkt.
Jag har insett att jag har en sjukdom.
Jag förstod inte att jag befann mig i kris i många år.
Jag har lärt mig att erkänna och hantera mitt barndomstrauma.
Hon kom med många ursäkter, saker som hade hänt i hennes liv.
Och jag säger inte att det inte var sant,
men att använda det som en ursäkt för varför man skadar barn
känns varken rimligt eller rättvist.
Om jag kunde gå tillbaka och göra allt ogjort
skulle jag göra det utan att tveka.
Jag visste att Owen och Jill skulle tala.
Jag ville faktiskt inte lyssna, för jag visste att de inte skulle säga nåt bra.
Det här kommer att vara över, och vi kan försöka återgå till våra liv.
Det har ärrat mig och kommer att påverka mig för resten av mitt liv.
Jag fick inte prata med Kendra från att hon erkände fram till dagen i rätten.
Det var det enda vi skulle få göra, för vi fick inte tala under rättegången.
Så det var vår enda chans.
Jag kommer aldrig glömma obehagskänslan den dagen då vi fick veta.
Smärta, ilska, svek och sorg slog till med full kraft.
Jag har väntat i flera år på det här ögonblicket,
på den dagen då du möter min blick och förklarar varför.
Var det värt det? Var allt det här värt det?
När man tittar på traumat som det här orsakade
råder ingen tvekan om att det kommer att påverka familjerna en lång tid framåt.
Och påverkan på ungdomarna kan komma att bli livslångt.
Det är verkligen ett fruktansvärt fall.
Så jag anser, baserat på ditt beteende, att du har förtjänat ett fängelsestraff.
Kendra Licari, catfish-mamman, får minst ett och ett halvt års fängelse.
I det här fallet dömde domaren i det övre spannet, 19 månader.
Det kändes bra att få tilltala henne och fråga varför.
Jag vet att jag aldrig kommer att få en riktig förklaring.
Jag tror att hon blev besatt av Owen.
Det är jobbigt, för jag är hans mamma och hon är en vuxen kvinna.
Men jag tror att hon ville ha nån typ av relation med Owen
som förstås inte är acceptabel i hennes ålder.
Det kändes som om hon var attraherad av mig.
Hon var supersnäll och liksom: "Jag går och hämtar det åt dig."
Det är bara... Hon kändes inte som min flickväns mamma.
Det kändes som nåt mer.
Hon gjorde saker åt mig. Hon skar upp min egen biff åt mig.
Det var på den nivån att det nästan kändes för konstigt.
Om man tänker på hur hon behandlade honom och glorifierade honom
och gjorde vad som helst för att hjälpa honom
eller bara för att få hans uppmärksamhet...
Hon brukade skriva till honom och försökte hålla kontakten med honom.
Hon gick på alla hans tävlingar, fast det var slut med Lauryn.
Det här är vidrigt.
Hon sa åt mig att ta livet av mig.
Det gör mig ganska ledsen. Liksom varför säger min egen mamma nåt sånt till mig?
Jag har pratat med henne om det, men jag har inte direkt sagt:
"Varför bad du mig att ta mitt liv?"
Jag ifrågasätter det varje dag. Jag vet fortfarande inte varför.
Skulle jag vilja veta sanningen? Absolut.
Och vad som orsakade det i hennes psyke. Vad var det som fick henne att göra det?
Jag vet att min pappa är arg och han kommer nog aldrig förlåta henne,
men jag blundar väl liksom för det och har den relation jag vill ha med min mamma.
Jag hade kontakt med mamma när hon satt i fängelse.
Vi fick prata på måndagar och onsdagar.
Vi pratade om sånt vi hade gjort, saker som hade hänt och roliga historier.
Hon skickade mejl och vi skrev med varandra.
KENDRA LICARI: HALLOJ MIN KRULLAPA...
JAG ÄR SUR. DU SA BARA HEJ DÅ, INTE JAG ÄLSKAR DIG.
(JAG FÖRLÅTER DIG.) PUSS. JAG ÄLSKAR DIG!
HA EN FANEPIGRYM DAG.
(BLANDNING AV FANTASTISK, EPISK OCH GRYM.)
Hon fick allt att kännas bättre och hon fick mig att må bättre.
GOD MORGON, UNDERBARA DOTTER!
JAG SAKNAR DIG GALET MYCKET.
DU ÄR UNIVERSUMS STARKASTE LJUS.
SKICKAR FJÄRILSPUSSAR.
RINGER DIG I KVÄLL.
JAG ÄLSKAR DIG. ÄLSKAR, ÄLSKAR, ÄLSKAR DIG!
UNDER ETT ÅR PÅ MAX... SÅ PEPPAD.
Mamma kom ut ur fängelset den 8 augusti 2024.
Jag hoppas att vi kan laga vår relation,
för jag känner verkligen att jag saknar en del av mig.
Jag vet inte om det handlar om en kvinnlig förebild
eller att jag bara saknar min mamma.
När jag blickar tillbaka är jag väldigt besviken på mig själv
för att jag lät det gå så långt.
Jag svek min familj.
Jag svek mig själv, och det är tufft.
Så...
För den perioden i livet är inte den jag egentligen är som person.
Det är inte den jag var och det är inte den jag är idag.
Ända sen Lauryn föddes har vi varit väldigt tajta.
Att ha en familj är viktigt för mig.
Så jag har alltid vetat att jag ville ha en familj.
Och när vi... blev gravida
minns jag hur vi satt där på mottagningen och hörde hjärtslagen för första gången.
Man får gåshud liksom.
Ibland tänker man att det inte går... att älska mer.
Och så plötsligt ligger en liten bebis i ens famn, och det är en helt ny värld.
Det är en helt ny känsla.
När hon började bli större
började saker som jag hade förträngt komma tillbaka till mig.
Det var mycket tidigare trauman som började komma upp till ytan,
som jag inte kunde hantera.
När jag var 17 år blev jag våldtagen.
Och när...
...min dotter närmade sig tonåren blev jag rädd, väldigt rädd.
Jag ville inte att hon skulle behöva gå igenom samma process.
Och...
...jag tror att det ledde till att jag inte förstod hur man skulle hantera saker.
Det var svårt, för jag återupplevde det som jag hade varit med om.
Men på samma gång...
...ville jag skydda henne.
Jag ville försöka kontrollera hennes resa.
Jag var rädd för att låta henne växa upp.
Jag ville skydda henne och hålla henne trygg och nära mig.
Jag var rädd för att låta henne växa upp
eftersom jag var rädd för vad som skulle kunna hända henne.
Jag har inte pratat med Lauryn på jättelänge.
Jag och Owen pratar inte alls numera.
Jag ser honom i korridorerna och så, men vi interagerar inte alls.
Ja, jag var arg på Lauryn.
Jag kommer nog inte prata med henne mer.
Lauryn var så ung när allt det här hände.
Jag tycker verkligen inte att det är hennes fel
att hennes mamma var som hon var och att hon ville nåt av det här.
Khloe missade ett helt jävla år av vad som borde ha varit minnen för livet.
Ett helt år av folk som pekar ut henne och inte tror på vad hon säger,
av att förhöras av sina föräldrar och inte bli trodd av majoriteten.
Jag kände att jag förlorade många vänner på grund av det.
Först var jag och Owen bra vänner.
Jag, Macy, Owen och Sophie satt vid samma bord.
Jag känner skuld när det gäller Khloe.
För att vi beskyllde henne eller, du vet... hennes familj.
Där och då gick vi bara på den lilla information vi hade,
vilket inte var mycket under de två åren.
Och jag är väldigt... Jag känner skuld för det jag gjorde mot henne.
Jill satte i gång det här.
Sättet som det drabbade vår familj
är till stor del hennes skuld, och Mike Mains.
Inom några dagar efter vårt första samtal hade jag skickat ett sms till honom om
att jag starkt misstänkte att det var Kendra som var den skyldiga.
Jag skrev: "Jag vet inte vad du vet, Mike, men hon är ingen ärlig person."
Som jag sa till nån annan
trodde jag att Shawn och Lauryn skulle försöka framställa sig själva som offer,
som om de inte visste nåt.
Och de skulle komma undan, för Main gjorde inte sitt jobb och utredde dem.
Och exakt så blev det.
- Jag är stolt över henne. - Det gjorde jag bra. Det är bra.
Tack gode Gud för Brad Peters. För utan honom hade det inte lett nånvart.
Vem vet hur det hade slutat med Kendra?
När man tittar på andra dokumentärer ser man att det kan sluta illa.
Vem vet vad mer hon hade gjort om hon inte hade blivit avslöjad?
Okej.
Var det allt?
Kom igen!
Jag och pappa har blivit mycket tajtare efter allt det här.
- Du vet att jag älskar dig, va? - Ja, ibland.
Ibland? Men jag älskar dig.
- Jag älskar dig. - Okej.
Jag är stolt över dig. Du är en bra tjej, okej?
Jag älskar dig.
Vi har så himla bra kontakt.
I allt vi gör tillsammans har vi nära till skratt.
Det är kul att se henne le och fnissa och vara ett barn igen,
och tramsa runt som vi brukade göra.
Nu kommer hon till pappa mycket mer.
Hon växer och det är helt otroligt. Hon växer upp till en vacker kvinna.
Jag får inte träffa min mamma nu när hon är frigiven.
Jag vill träffa henne när tiden är mogen.
Det skulle nog kännas som en lättnad att träffa henne, men också jobbigt.
Vi har inte setts på 18 månader.
Vi vet båda två att...
...vi finns där för varandra oavsett vad.
Jag vill nog lita på henne, men jag tror inte att jag kan.
Nu när hon är ute vill jag bara att hon ska få bra hjälp.
Så att det inte, när vi väl ses, blir som det var förut.
Jag tror absolut att vi kan ha en sund relation.
Jag vet att vi båda är väldigt måna om det band vi har.
Att vara utan vår relation tror jag verkligen skadar mig.
Det kommer nog hjälpa oss båda om vi lyckas reparera vår relation.
Jag älskar henne mest av allt.
LAURYN PLANERAR ATT GÅ PÅ COLLEGE OCH LÄSA KRIMINOLOGI.
OM DU ELLER NÅN DU KÄNNER KÄMPAR MED PSYKISK OHÄLSA ELLER SJÄLVMORDSTANKAR
FINNS INFORMATION OCH RESURSER PÅ WANNATALKABOUTIT.COM.
Undertexter: Camilla Dunér