Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
LONTOO
Hei, Lontoo. Mitä kuuluu? Heippa!
Aloitetaan. Kaikki seisomaan.
Te oikeasti teitte sen. Istukaa.
Olen aina halunnut tehdä tuon!
Jeesus Kristus!
Hän ei ole täällä.
Hän lähetti minut.
Kuis huiskii, Mumbai? Moi!
Minulla on hyviä ja huonoja uutisia. Kummat haluatte ekana?
Huonot uutiset. -Maailman intialaisin vastaus.
Koska Intiassa toisen huonot uutiset…
Huono uutinen on tämä…
Olen todella onnellinen.
Hyvä uutinen on, että puhun siitä, niin ehkä se menee ohi.
Onnellisuudesta puhuttaessa -
Intialaiset rikkovat jo brittihallinnon aikana opittua sääntöä.
Onnellisuus on hiljaisuutta.
Eikö? Siksi, jos kysyy intialaiselta onnellisuudesta, hän vain…
Mutta olkaa tarkkana. Tämä ei ole kyllä, tämä ei ole ei. Tämä on harhautus.
Emme sano, ettemme tiedä, vaan:
"En halua sinun tietävän. Haluan vain jumalan tietävän."
Täytyyhän sitä olla rehellinen jumalalle. Jumala puhuu meille.
Hän sanoo: "Rakastan sinua. Ole vahva. Äänestä minua."
Meneekö hyvin, New York? -Kyllä!
48 TUNTIA MYÖHEMMIN
Selvä, kerron tarinan, taustatarinan.
Kuvasin juuri ohjelman Netflixille.
Se hyppii Lontoon ja Mumbain välillä.
Kirjoitin esityksen hiljaisuudessa. Tai kirjoitin sen uudestaan.
Ja hiljaisuus on syytäni, koska… En tiedä. Elämä oli mallillaan.
Ja taisin olla hieman ylimielinen.
Universumi aistii ylimielisyyden. Olin hotellihuoneessa Lontoossa -
kuusi viikkoa ennen ohjelman kuvaamista kirkossa Lontoossa -
ja stadionilla Mumbaissa. Jokin universumissa meni…
Heräsin ilman ääntä.
Urani suurin show. Kuusi viikkoa jäljellä.
Kurkku ei ollut kipeä, ääni vain oli poissa. Rikki. Hiljaa.
Kuin kehossani olisi ollut uusi hallitus.
Perheeni mukaan olin kertonut liikaa hyviä uutisia.
"Aktivoit pahan silmän."
Selitys, amerikkalaiset. Paha silmä toivoo pahaa.
Se ei tee pahaa. Se vain toivoo pahuuksia.
Pahuus ja delegointi yhdessä.
Se toivoo. Paha silmä puhaltaa ripsen: "Anna hänelle erektiohäiriö."
En halua pilkata. Se on varmasti aika kova paikka.
Paha silmä on valtava voima. Intiassa kutsumme pahaa silmää nimellä…
Nazar!
Perhe! Aivan. Kyllä!
Perheestä puheen ollen, on kivaa olla kotona.
Mitä kuuluu, Mumbai? Lontoo? New York?
Kiva nähdä teitä.
Siinähän te!
Kun kertoo hyviä uutisia, paha silmä aktivoituu.
Katsokaa. Kerron hyviä uutisia. Valmiina? Voitin sellaisen pikku Emmy-palkinnon.
Kiitos! Kiitos, että tuette komediaani. Perheenikin kiittää teitä.
Kriitikot ylistävät nyt taiteilijaa, jota seuraatte.
Mutta ylistys tulee valkoisilta, joten sillä ei ole väliä.
Valkoisen kehu on ruskean kryptoniitti.
"Hän on pettänyt maansa."
Ajattelette, että kryptoniitti on vihreää. Ei, vaan valkoisten raha.
Se on ruskeiden magneetti. Siksi asutte täällä ja petitte maanne.
Paha silmä!
Ei, ymmärrän. Monia mietitytti voittoni,
koska olen englantia puhuva koomikko Intiassa.
Meillä on siirtomaakaunaa englannin kieltä kohtaan.
Liitämme englannin etuoikeutettuun asemaan.
Kyllä. -Mikä ei ole totta.
Maailmassa on monia rutiköyhiä maita, jossa puhutaan hyvää englantia.
Kuten Englanti.
Koska puhun hyvää englantia, minuun ei muka voi samaistua.
Ei muuten voinut Oppenheimeriinkaan.
Silti katsoitte sen. Mistä se epävarmuus tulee?
Miksi pitää jatkuvasti samaistua? "Katsoitko Oppenheimerin?"
"En vain näe itseäni sienipilvessä."
Vaan antakaa Putinille viisi vuotta.
Intiassa se toimii molemmissa päissä. Jos englanti on huono, tulee tuomituksi.
Mutta jos englanti on hyvä, tulee tuomituksi.
Se on Appu-Vivek Ramaswamy -spektri.
Mowgli-Rishi Sunak -spektri…
Kangana-Tharoor-spektri. He ovat kaikki…
Kun voitin Emmyn, kaksi intialaista kriitikkoa oli TV:ssä.
Toinen totesi: "En pidä Vir Dasista. Hänen englantinsa on liian hyvä."
Ei toiselle voi olla vihainen, koska hän osaa deklamoida.
Anteeksi. Mumbai, deklamaatio tarkoittaa, että…
Emme ole parhaita kielten kanssa.
Yksi tyttö Mumbaissa sanoi aina pannessa: "Aye, suno. Naidaan, kamu."
"Aye, suno. Naidaan, kamu!"
Sitten harrastimme seksiä ja loukkasimme kahta eri kieltä.
Tulee tuomituksi.
Kerran yksi Intian parhaista hindikoomikoista sanoi:
"Vir, olet liian globaali.
Se ei sovi Intiassa. Kuulostat etuoikeutetulta.
Ole samaistuttava kuin mekin."
Sitten hän lähti Range Roverilla.
Maailman etuoikeutetuimmat ihmiset eivät puhu tai kaipaa englantia.
Miettikää.
Jack Ma, mandariini. Mukesh Ambani, gujarati.
Elon Musk, X. Englantia ei tarvita…
Minut vietiin huippuääniterapeutille.
Hän kertoi valtavista kystista molemmissa äänihuulissa.
6 VIIKKOA JÄLJELLÄ
"Voi mennä jopa seitsemän kuukautta ennen kuin puhutte.
Mutta katsokaa Djokovicia. Loukkaantumisen piti kestää 6 kuukautta,
mutta hän palasi fysion ansiosta viidessä viikossa.
Etsikää Djokovic sisältänne."
Tiedättekö, miten alentavaa on verrata koomikkoa urheilijaan?
Vähän kuin potilas kuolisi. "Surullista, mutta katsokaa Jeesusta.
Ristiinnaulittu ikuisuudeksi, mutta kävi fysiossa.
Palasi kolmessa päivässä! Etsikää vain Jeesus sisältänne."
Voitteko kuvitella ruskean partamiehen käskevän valkoisen miehen etsiä Jeesus?
Viimeksi niin teki Jeesus.
Treenaan salilla. Erotin jenkki-PT:ni. Minulla on oikea intialainen PT.
Hän puhuu hindiä, pötsi löytyy.
Se länkkärimies puhui kaikkea etuoikeutettua paskaa. En ymmärtänyt.
"Herra Das, jos haluat olla oikein timmi, pitää syödä ja paastota.
Meidän pitää yllättää kehosi."
"Broidi, asun Mumbaissa.
Jos haluan yllättää kehoni, ylitän tien.
Olen paljon laihempi, kun maastoauto on päälläni."
Outoa etuoikeutettua sontaa. "Saatko tarpeeksi antioksidantteja?"
Totesin ilmanlaatuindeksin huutavan 599. "Mumbaissa edes happea olisi kiva saada.
Kehoni muuttaa jo monoksidin dioksidiksi.
Olen itse antioksidantti."
Puolet yleisöstä on pihalla. "Miksi hän opettaa luonnontieteitä?
En tullut oppimaan hapesta.
Naurata vain, älä pakota ajattelemaan."
Sellaisia olette.
Kommenteissa sanotte: "Naurata vain. Älä pakota ajattelemaan."
Pyydä sitten joku kutittamaan sinua, perusämmä!
Etuoikeutettua sontaa. "Mitä mieltä olet probiooteista?"
Ovatko probiootit tuttuja? "Mitä mieltä olet probiooteista?"
Sanoin, että uskon naisen oikeuteen valita.
"Kannatan probioottia."
"Herra Das, nyt erehdyt."
"En haluaisi elää loppuelämääni sen erehdyksen kanssa."
Oli tosi vaikeaa olla matkimatta PT:tä, kun puhuin hänelle.
Meillä intialaisilla on kamala tapa.
Kun puhumme jollekulle, jolla on vieras korostus,
dementorin tavoin imaisemme sen itseemme.
Ja syljemme sen hänen naamalleen.
Mukava ranskalainen kaveri tulee kotiisi syömään.
"Tämä on magnifique. Saisinko lisää chicken tikkaa, kiitos?"
Sitten menet keittiöön -
ja katsot intialaista äitiäsi:
"Hän haluaisi lisää chicken tikkaa."
Äiti tulee keittiöstä ja katsoo ranskalaista:
"Beta, haluatko lisää…"
Se ranskalainen tyyppi on kauhuissaan.
Hän toteaa: "Haluaisin lisää chick…
Siinä seisotte, kolme rasistia kylmän chicken tikkan äärellä.
Pahan silmän vuoksi kuusi punditia, pappia, tulivat kotiini.
He pitivät kahdeksan tunnin rituaalin -
ja tekivät shivlingin maidosta, gheestä ja jäästä.
Se oli kaksi metriä korkea. Yksi kauneimmista näkemistäni asioista.
Kysyin, voisivatko he samalla rakentaa Mumbain sillat valmiiksi.
Pundit käski minun rukoilla joka ilta.
En saanut puhua punditille, mutta mietin, että minähän palkkasin hänet rukoilemaan.
"Me emme rukoile puolestasi. Varmistamme, että rukouksesi kuullaan ensimmäisenä."
He olivat siis kuin fast track -passi lentokentällä,
mutta jumalalle.
Pappi totesi: "Kyllä, riisu kengät."
En rukoile kovin paljoa.
Huudan vain jumalan nimeä orgasmeissa ja maastavetoja tehdessä.
Jotka ovat minulle tosi samanlaisia kokemuksia.
Polvet alkavat vapista.
Katson peiliin. Ne ovat tosi…
Mutta niin…
Puhun kyllä jumalalle. Taannoin rukoilin, koska hukkasin passini.
Uuden passin voi saada vuorokaudessa, jos on tuttuja hallituksessa.
Mutta minä tarvitsin passin takaisin hallitukselta.
En vain kadottanut passia. Jumala vei passini.
Ja uskonto on vain… Kun olen epätoivoinen, nauran.
Niinpä sanoin: "Jumala, en voi kertoa vitsejä maailmalle sitä kiertämättä."
Sitten yhtäkkiä edessäni oleva laatikosto lensi auki. Kuulin äänen, joka…
Passini, vannon jumalan nimeen, oli metrin päässä minusta -
laatikossa piilossa vitsieni alla.
Olin niin onnellinen, että itkin. Onnenkyyneleitä paperilla.
Viimeksi niin kävi, kun raskaustesti oli negatiivinen.
Tarvitsin passin, koska menin Australiaan.
Kaikki australialaiset yleisössä, huutakaa.
Kiva nähdä teitä. Pidän maastanne. Olette kuin Englannin Bangladesh.
Onko se louk…
Anteeksi. Olen pahoillani.
Olette Uuden-Seelannin Pakistan.
Kävi näin. Noudatan sääntöjä, kun olen ulkomaiden lentokentillä.
Nolaan Intian ulkomailla vain suurissa teatterissa.
Ja tämä vanha australialaisrouva -
valitsi minut valkoisten jonosta.
"Te, herra. Laukkunne menee ruumaan."
"Rouva, se on alle yhdeksän kiloa. Minulla on vain yksi laukku."
Hän huusi: "Ei! Se menee ruumaan."
Olin raivona. Olisitteko te?
Kyllä!
Kysyin, tekisikö hän saman valkoisille.
Kaikki valkoiset menivät. "Perkele. Nyt menee valkoisetkin."
Nainen vain osoitti minua ja sanoi: "Ei! Vain sinä."
Olin ilahtunut. "Jessus, hän on vanhan kansan rasisti."
Kuin näkisi revontulet. Siinä on vain…
Olen nähnyt kirjoja ja elokuvia, mutta todellisuus on vaikuttavampi.
Sellaisia rasisteja ei näe modernissa ympäristössä. Menisi pää sekaisin.
Kuin näkisi natsin juovan kuplateetä.
Siitäkin näystä maksaisin reilusti!
Täydessä SS-univormussa.
Heil, Hitler.
Olen todella sitä mieltä, että rasistit ovat syrjäytynyt väestöryhmä.
Oletteko miettineet, kuinka vaikeaa on olla rasisti,
olla fanaatikko jumissa älykkään kehon sisällä?
Rasisteilla ei ole julkista näkyvyyttä, vain 80 % USA:n podcasteista. Siinä se.
Kaikki hyvät ideat on varastettu. Rasistikulttuurin omimista.
Rasistit keksivät n-sanan. Hiphop vei sen.
Rasistit keksivät erottelun. Pickleball vei sen.
Rasistit keksivät orjuuden. Apple vei sen.
Kaikki hyvät ideat. Millaista on rasistin elämä?
Panevat pakistanilaisen laittamaan laukun ruumaan.
Kotona naidaan hiljaa lähetyssaarnaajassa Churchillin kuvan alla.
Mitä…?
Kuva Churchillista. Vain lähetyssaarnaaja käy.
Anaaliseksi ei sovi Churchillin edessä.
Churchill ei ole nähnyt -
koolonisaatiota.
Minä…
Kävelin sisään ykkösluokkaan. Nainen hymyili voitonkiilto silmissään.
Jokin minussa napsahti. Yleensä intialaiset hyväksyvät kaiken hiljaa.
"Rouva, toivottavasti intialainen nai tyttäresi."
Kunpa tytär toisi kotiin kauniin intialaisen miehen. Dev Patelin kasvot,
Sadgurun viikset,
minun kehoni.
He nukkuvat naapurissa ja kuulevat outoa intialaisaustralialaista seksiä läpi yön.
"Kyllä! Aussie!"
Ja vain…
Nainen oli kai 65-vuotias.
On oltava empatiaa. Vanhaa rasistia on mahdollista rakastaa.
Intialaiset, menkää perheenne WhatsApp-ryhmään.
Hauska fakta: jos ei löydä rasistia perheen WhatsApp-ryhmästä,
on itse se rasisti.
Ei sitä pidä hävetä.
Yksi isotädeistäni on legendaarinen islamofobikko.
Legendaarinen.
Platinakortin omaava kanta-asiakaskiihkoilija.
Aina kun hän näki keikkani, hän sanoi: "Oi, Allah!"
Kysyin, etteikö hän vihaakaan muslimeja.
"Kyllä, mutta pettyneenä rukoilen heidän jumalaansa.
Miksi vaivata omaamme?"
Sitten minut vietiin Adelen puheterapeutille.
4 ½ VIIKKOA JÄLJELLÄ
Adelella oli sama ongelma. Hän on yhtä lahjakas.
Tämä pieni, kallis juutalainen nainen antoi minulle tämän.
Se on kazoo-pilli.
"Kun voitte soittaa 'paljon onnea vaan' kazoolla,
olette taas valmis esiintymään teattereissa."
Totesin, että kun voi tehdä pari burpeeta vaahtokarkkimatolla,
on valmis umpilisäkkeen poistoon.
Luulin, että pelasimme peliä, jossa sanotaan hölynpölyä toiselle.
Tästä ei tule ääntä.
Ei mitään. Äänen pitää tulla itsestä.
Sitten 20 kertaa päivässä minä…
Tiedättekö, montako ankkaa on tullut kotiini?
Etsien sutinaa.
Ja saanut sen.
Koska puhuimme samaa kieltä.
Ankka saapui, ja minä…
Saitte vastinetta rahoillenne. Musiikkiesitys.
Hän sanoi, että olin käyttänyt ääntäni väärin 20 vuotta.
Kuinka vasemmistolaisintellektuelli heitto.
Siksi pidän nuoremmasta sukupolvesta. Kaikki 18–25-vuotiaat, huutakaa.
Pidän teistä. Olette suorapuheisia, ette ole hiljaa.
Olette rohkeita. Me kommentoimme. Te hermostutte. Me nauramme.
Niin homma toimii.
Se on hienoa. Siksi…
Siksi…
Siksi saatte uskoa, että teillä on oma totuutenne.
Totuutenne on ilomme.
Minulla on kaksi Z-sukupolvea nuorempaa serkkupoikaa. Miksi heitä kutsutaan?
Alfa. -Idiooteiksiko?
Minun…
He ovat 14-vuotiaita. Vein heidät museoon.
Toinen suuttui hulluna,
kun valtava maalaus ei mahtunut puhelimeen näin päin.
Totesin, että perkele, käännä puhelin.
"Vir-mama, et tajua. Maailma on muuttunut. Elämä on nyt pystysuorassa."
ÄIDIN VELI
Lupasin heti muuttaa testamenttini.
"Et jääkään siitä pois. Saat koko omaisuuteni,
jos polttohautaat minut pystyssä."
Silmät auki. Haluan katsoa alas perheeseen, kun palan.
Haluan DJ:n soittamaan teknoa taakseni.
Kuin Sunburnin ja satin sekoitus.
Suremisen ja Glastonburyn sekoitus.
Palavan miehen ja Burning Manin sekoitus.
"Ja haluan,
että kuvaat koko jutun ja lataat se Instagramiin kuvatekstillä:
"Vir-mama, lit."
Melkein täydellinen kuvateksti polttohautausta varten.
Heitä on helppo manipuloida, koska häiriötekijästä tehtiin haluttu.
Tarvitaan vain droppi.
Tunnin show'hun Z-sukupolvelle riittää yksi vitsi. Sen kuin viivyttelee droppia.
"Maailma on muuttunut. Elämä on pystysuorassa."
Maailma on muuttunut
Vir-mama
Elämä, elämä, elämä
On pystysuorassa
Elämä on pystysuorassa
Katsokaa tyhmiä kasvojanne.
Kaikki aikuiset pohtivat, mitä tapahtuu. "Haluan rahat takaisin."
Z-sukupolvi: "Toi on tulessa, bro."
Ja se olisi täydellinen kuvateksti polttohautausta varten.
Neljä viikkoa ennen keikkoja kokeilin homeopatiaa.
Jos et tunne homeopatiaa, huuda.
Selitän asian. Ei hätää. Homeopaatti on yksinäinen neitsyt mies,
joka istuu parin neliömetrin kokoisessa huoneessa -
valkoisen jauheen ympäröimänä.
Kuin kaappi Diddyn bileissä.
Hän antoi valkoista jauhetta naamaani varten.
Kysyin, mitä se oli. Sillä ei kuulemma ollut väliä.
Panen valkoista jauhetta naamaan kahdeksan kertaa päivässä.
En tee enää stand-upia. Olen nyt rahoitusalalla.
Olen riippuvainen.
Tämä on vikana sukupolvessanne.
Olette riippuvaisia nettivalidoinnista.
Keskitytte identiteettiin, ette persoonallisuuteen.
Puhutte siitä, mitä olette, ettekä siitä, kuka olette.
Yritätte siis edustaa eri asioita.
Ne kaikki antavat nettidopamiinia, josta olette riippuvaisia.
Ette ole vain ihmisiä. Olette polyamorisia ADHD-vegaanijonglöörejä,
joiden ainoa uskonto on Avengers-leffat.
Ja… En halua vähätellä, mutta vanhetessa tajuatte,
että maailma on aivan helvetin tylsä paikka. Eikö, aikuiset?
Kyllä!
Maailmassa on vain kahdenlaisia ihmisiä.
On kusipäitä.
Ja ihmisiä, jotka kestävät kusipäitä. Siinä koko maailma.
On muistettava, että kusipäisyys ylittää kaikki luokat.
On mustia kusipäitä, valkoisia kusipäitä, homo- ja transkusipäitä.
Toisaalta taas jotkut vegaanit ovat mukavia.
Ihmiset ovat monimutkaisia. Eikö, Lontoo?
Sanon vain, että Adolf Hitlerkin oli koirien ystävä.
Muistatteko?
Sivuhuomautus: mitenköhän hämillään Hitlerin koira oli?
Koira ymmärtää vain näkemäänsä, ei politiikkaa. Jos on Hitlerin koira,
aina kun isukki on ulkona, hän menee…
Eikä koskaan heitä palloa.
Kun ei voi puhua, keksii oman viittomakielen,
jota muut eivät tajua. Katsoin assaria, halusin kofeiinittoman mustan kahvin.
"Haluaisin kofeiinittoman mustan."
Poika ihmetteli, että mitä. "Haluaisin kofeiinittoman mustan."
"Mitä?"
"Äitisi on huora!"
"Haluatko kofeiinitonta mustaa?"
Kaikki ympärilläkin ovat hiljaisempia.
He menevät: "Voi luoja! Menikö sinulta ääni?
Sepä surullista.
Haluatko kofeiinittoman mustan?"
Ja kun yksi henkilö rikkoo hiljaisuuden, se tarttuu.
Ymmärrän sen, koska jos joutuu hankalaan tilanteeseen,
halusta tai haluamattaan, muuttuu lehtijutuksi.
Siinä on sellainen ongelma, että sitten kaikki lypsävät kommenttia.
Aina kun olin New Yorkissa tai jossain päin Isoa-Britanniaa,
valkoinen toimittaja tuli luokseni: "Oh, my God!
Voidaanks me tehdä 9 000 sanan juttu siitä,
miten et voi enää puhua ahdingostasi?"
"Mitä? Ahdinkoko?
Anteeksi. Taidat vain haluta itämaisen tarinan sorrosta,
jotta oma asuinpaikkasi tuntuisi paremmalta.
Kuule, toisen ahdinko on kuin erektio. Onko selvä?
Vaikeaa katsottavaa, mutta on töykeää huomauttaa siitä."
Hän sanoi: "Yleisömme on valtava. Se tuntee sympatiaa."
"Sanoin, että minun on pieni, mutta se tuntee empatiaa."
Sympatia…
Sympatia on pornoa, jota katsoo huvikseen.
Empatia on orgia, jossa kaikkia pannaan.
Noin 30 prosenttia teistä reagoi tuohon vitsiin.
Jääkää te tänne esityksen jälkeen, koska…
Se ei ollut kielikuva. "Miten Vir Dasin keikka meni?"
"Yleisö oli paljon mukana. Tosi intensiivistä…"
Uskon, että jos heitä ei painosta,
jos antaa turvallisen tilan ja nimettömyyden,
useimmat ihmiset kertovat totuuden ja erottavat oikean väärästä. Eikö?
Eikö? Niin minusta!
Otetaan selvää. Sammuta valot, Chelsea.
Kavi, sammuta valot.
Niin, joulukuusi ei sammu.
Minulla on viisi sähkömiestä tiimissä, eikä kukaan osannut hoitaa sitä.
Ja tämä ohjelma näytetään kesällä, hitto vie!
Britit, ollaanko rehellisiä toisillemme?
Aina, kun jotain tapahtuu maassanne,
80 % maailmasta ei tunne lainkaan sympatiaa teitä kohtaan.
Anteeksi. Siitä ei ole tarpeeksi kauaa.
Kusitte niin monta asiaa tosi kauan ja tosi monessa maassa.
Nytkö valitatte, että Englannissa on liikaa monimuotoisuutta?
Emme enää edes halua korvauksia. Vai mitä, intialaiset?
Hallitsijanne ei täydy palauttaa Koh-i-Nooria,
hänen on nieltävä se.
KOH-I-NOOR: MAAILMAN SUURIN TIMANTTI. VARASTETTU INTIASTA.
Katsotaan, pelastaako Jumala todella kuninkaan.
Puhutaan nyt rehellisesti. Haluatteko kokeilla?
Kyllä!
Rehellisesti sanoen -
kaikki on ollut säädeltyä ja kaupallistettua vuodesta 2019 lähtien.
Meille syötetään tarinaa hyvän ja pahan taistelusta,
mutta joka vuosi tuo tullessaan -
vain hämmentävempiä tarinoita. Palvomme vääriä sankareita -
ja juhlimme älykkyyden puutetta, koska moraaliton keskiluokka -
on hulluna kulutukseen ja valtaan.
Jokainen intialainen tietää,
että vuoden 2019 jälkeen -
ei ole tullut -
yhtäkään hyvää Marvel-elokuvaa. Tiedätte sen.
He ovat paskasankareita.
Huonoja tarinoita.
Mistä te luulitte minun puhuvan?
Se oli vain vitsi Marvelista.
Kukaan ei näe teitä nyt.
Ei kukaan. Olette turvassa.
Ei teitä dissaavat tyypit yläpuolellanne eivätkä alapuolellanne olevat polot.
Mutta he kuulevat teidät.
Tehkää siis melua, josta haluatte tulla muistetuksi.
Ganpati Bappa! -Morya!
Ulkopuolisena haluan nöyränä sanoa,
että teidän valtakautenne on loppumassa.
Siltä tuntuu. Ulkoapäin katsottuna olette kuin se lukion kuuma tyttö,
joka palasi luokkakokoukseen.
Nyt hän on vihainen, että kaikki muutkin ovat kuumia.
Ja Kiina on reksi…
Ja taidan tietää…
Älykkäät ihmiset maassanne käyttäytyvät -
kuin korruptoituneet kusipäät, joten ette enää kuuntele heitä.
Aloitte kuunnella tyhmiä, hiukan teitä fiksumpia ihmisiä.
Vakuuttelette, että he ovat fiksuja.
Koko maailma katsoo teitä, kuten te katsoitte Joe Bideniä.
Vähän kuin…
"Hän ei enää tiedä, missä on."
Pysytään tässä pimeydessä vielä hetki.
Jos jollakulla on vaikka ase.
Laitetaan valot päälle.
USA ei koskaan pääse eroon aseista. Ne ovat krikettinne.
Uskon vakaasti, että kaikenikäisten amerikkalaisten -
pitäisi pystyä ostamaan ase ilman henkkaria.
Mutta teidän tulee muuttaa asetekniikkaanne.
Tarvitsette ääniaktivoituja aseita.
Aina kun haluaa ampua, ase ei ammu -
ennen kuin sille sanoo erään asian täydellisesti.
Aseelle pitää sanoa koko perustuslain toinen lisäys.
Se muuttaisi aseväkivallan ikuisuudeksi.
Jenkit huutaisivat: "Tapan sinut, kunhan olen opiskellut kaksi viikkoa!"
Kaksi viikkoa kuluu.
"Yhdysvalloissa tarvitaan kansalliskaartia valtion turvallisuuden vuoksi.
Älköön kansalaisten oikeutta kantaa aseita loukattako."
Ajatelkaa, moniko voi paeta siinä ajassa.
Jos laitatte Applen tekemään aseet, ulkomainen terrorismi ei ole ongelma.
Siri hoitaa sen!
Huudan korostuksellani: "Siri!"
"Älköön kansalaisten oikeutta kantaa aseita loukattako."
"Alueellasi on viisi Starbucksia."
"Cappuccino kauramaidolla."
"Ammu kaikki filippiiniläiset!" Ei!
Kamut, se on turistiviisumi. En pelkää teitä, tiedättekö?
Käyn terapeutilla. Hän on nainen, jolla on kuppi kamomillateetä -
kahden sentin päässä naamastaan koko istunnon ajan, eikä hän juo siitä.
Ainoa toiveeni terapiassa on, että hän ottaa huikan.
Hän on jumalauta jedi.
"Herra Das, koomikot ovat usein kokeneet julmuutta lapsuudessaan.
Heidän on siis vaikeaa käsitellä rakkautta."
Minä kysyin: "Tiesitkö, että leijona nai vain 30 sekuntia?"
Hän totesi, ettei tiennyt.
"Hyvä, koska se tarkoittaa, että toinen meistä kertoo jotain uutta."
"Yritän ymmärtää, onko teillä lapsuuden trauma."
"Muija, vartuin Intiassa ja Afrikassa.
Traumallani on lapsuus."
Tässä lapsuuden traumani. 12-vuotiaana kiusaaja potkaisi minua,
ja nielin oman hampaani.
Sairaalassa minua nesteytettiin, jotta kakkaisin oman hampaani.
Enkä koskaan kakannut sitä.
Pelkään, että se on yhä siellä.
Röntgenkuvassa näkyy lapsen hammas aikuisen miehen vatsassa.
"Herra Das, mitä söittekään aamupalaksi?"
Kerron sen olevan lapsuuden trauma. "Jep, lapselle, jonka söitte."
Vanhempani tiesivät mielenterveysongelmista -
mutta tarjosivat niihin intialaisia ratkaisuja.
"Isä, minua ahdistaa hirveästi."
"Tee haarahyppyjä.
Ahdistus hyppää ulos kehosta.
Sitten otat kurkumaa närästykseen."
Kokeilin myofaskiaalista käsittelyä ennen keikkoja. Onko se tuttu?
Kerron teille. Olin Kööpenhaminassa.
Lihaksikas, parimetrinen, kaunis saksalainen mies -
saapui sinisine silmineen hotellihuoneeseeni.
Mietin, että jos heitä on lisää, olkoon reich heidän.
Sitten hän otti kyynärpään, joka oli ainoa ei-lihaksikas osa kehossa,
työnsi sen pakaraani, alkoi pyöritellä sitä.
3 VIIKKOA JÄLJELLÄ
Hän silitteli hiuksiani. Hän sanoi: "Syvällä sisälläsi on surua."
"Ei, syvällä sisälläni on saksalainen."
Hän jatkoi: "Kurkkuchakrasi on täysin tukossa."
"Koska tuuppasit ohutsuoleni sen sisään."
Hän jatkoi: "Päästä vain irti."
Totesin, että kiitos, samoin.
Hän jatkoi: "Vapauta itsesi. Antaudu."
Ja antauduin kauniille, vahvoille saksalaisille käsivarsille.
Olo oli kuin Ranskalla.
Ja kuulkaa, New York!
Sitten tunsin ihanan vapautuksen. Kuin jokin olisi särkynyt. Minä…
En itkenyt, päästin 42 sekunnin pierun.
Hänen kurkkuchakransa oli tukossa.
Kaikkialla huoneessa haisi korianteri. Olin kauhuissani.
Tein sen, mitä häpeissään oleva intialainen aina tekee ulkomailla.
Sanoin: "Olen Pakistanista."
Näin on!
Kerronko, miksi menin terapiaan?
Lähdin matkaan. Tein 186 keikkaa ulkomailla.
Olin aivan lopussa. Viimeinen keikka oli Singaporessa.
Lensin kotiin ykkösluokassa.
Heräsin ja vieressäni seisoi purseri. "Milloin laskeudumme Mumbaihin?"
"Herra Das, tämä on lento Lontooseen. Kymmenen tuntia Heathrow'lle."
Haista paska!
"Ei Lontooseen, Mumbaihin. Lennämme Mumbaihin."
"Herra Das, rauhoittukaa."
Kun ruskea partamies alkaa huudella, että koneella on uusi määränpää…
Siitä syntyy tilanne.
Lisäsin viime hetkellä keikan Lontooseen, ja se myytiin loppuun.
Ostin lentolipun, nousin koneeseen.
Elin 72 tuntia elämästäni täysin pimennossa. En muista mitään.
Sitten menin hämilleni ja aloin itkeä.
Ykkösluokassa.
Se on traagista, kuulkaa.
Itkin ja join Dom Pérignon -samppanjaa.
Nyyhkytin ja laitoin kaviaaria paahtoleivälle.
Itkin koko matkan Englantiin toivoen, että olisin Intiassa.
Olin kuin Lady Mountbatten.
Monet teistä eivät ymmärtäneet vitsiä.
Selitänkö? Selitän, okei.
Eli kaviaari on kalan munia…
Opetelkaa historianne, bhenchod!
Aivan, anteeksi. Valkoiset tyypit.
Bhenchod…
Kun on onnellinen, bhenchod on kuin n-sana mustien keskuudessa.
Eikö? Mitä kuuluu, bhenchod!
Hän on bhenchodini.
Mutta kun ei ole iloinen,
bhenchod on kuin n-sana valkoisten keskuudessa.
Katso tuota bhenchodia.
Sanoin terapeutilleni: "Unohdan kokonaisia päiviä. Olenko hullu?"
"Herra Das, on vuosi 2024. Sitä sanaa ei enää käytetä."
"En käytä hammaslankaa. On se silti olemassa."
"Herra Das, liitätte kai äänenne käytön onnellisuuteen.
Oletteko ollut hiljaa -
ja onnellinen yhtä aikaa? Kertokaa minulle tarina."
"En voi uskoa, että maksan tarinankerronnasta."
Maksoin hänelle kertoakseni tarinan, josta maksatte minulle.
Mikä liiketoimintamalli! Kaksi viikkoa ennen keikkaa hajosin.
2 VIIKKOA JÄLJELLÄ
Pystyin vain itkemään. Ajatus, joka mursi minut…
Olen tarinankertoja.
Entä jos en voi…
Entä jos voin, mutta se ei ole…
Itkin vain hiljaa.
Se näyttää säälittävältä, kuin äänettömältä orgasmilta.
Ääni paljastaa, kumpi on kyseessä, jätkät.
Voisiko yleisö ymmärtää minua kuulematta?
Kun olin 24-vuotias, olin laiton maahanmuuttaja Chicagossa.
Viisumini oli ummessa.
Työskentelin meksikolaisten kokkien kanssa. Julmia tyyppejä.
Minua kutsuttiin Los platos colegaksi.
Joskus nukuin junassa. Työaikani oli aamukahdeksasta aamukolmeen. Oli kylmä.
Yksi Sergio opetti minulle tämän tempun. "Colega, tule tänne.
Jos pezones caliente, hombre caliente."
Jos nännit ovat lämpimät, kehosi on lämmin.
Hän laittoi kuumaa keittoa minigrip-pusseihin,
jotka hän asetti mustiin roskasäkkeihin.
Hän sitoi ne niskani taakse, ja keitto roikkui tässä.
Päälläni oli takki, kehoni oli eristetty. Olo oli lämmin koko yön.
Sain istua yksin junassa,
koska olin ruskea mies jättimäisillä tisseillä.
Tämä tapahtui pari vuotta ennen koko transkeskustelua,
mutta silti syyskuun terrori-iskujen jälkeen.
Meksikolaiset sanoivat: "Ehkäpä colega terrorista.
Ehkäpä mucho grandes sabroso negras tetas."
Massiiviset, maukkaat, mustat tissit.
Joskus heräsin junassa. Se oli helvetin kaunis hetki.
Tiedättekö?
Coldplay soi korvissa.
Lämmin keitto makasi nänneillä.
Pää nojasi ikkunaan.
Tulimme ulos tunnelista.
Auringonvalo lämmitti poskia.
Silmissä näkyi -
ei-uskonnollinen oranssin sävy.
Ja kasvoilla loisti kultainen valo. Kuin maailma hyväksyisi minut.
Enkä voinut liikkua, koska -
iso koditon mies nukkui päälläni.
Intialaiset naiset, jotkut teistä tietävät tunteen.
Kun on liiskattuna raskaan miehen alle.
Ei katso häntä. Katse eteen. Keskity.
Vain ruoka saisi sellaisen miehen liikkeelle.
Laitoin miehen ikkunapaikalle. Hänen nimensä oli Eugen.
Laitoin hänet aurinkoon ja vedin keiton esiin.
Hän nauroi ratketakseen. "Hei! Mitä muuta tisuissa on?"
"Lisää keittoa."
Hänen ystävänsä saapuivat, viisi mustaa miestä. Annoin keittoa.
He kutsuivat minua viisi tuntia keittotisu-n-sanaksi.
"Katso tätä pikku keittotisu-n-sanaa."
Näyttelijä Shah Rukh Khan on kertonut olevansa ylpeä minusta.
Nainen on kutsunut minua elämänsä rakkaudeksi.
Mikään ei peittoa sitä, kun viisi mustaa miestä kutsuu n-sanaksi.
En ole myöskään koskaan tuntenut oloani yhtä äidilliseksi.
Vedin tissin ulos ruokkiakseni jotakuta…
Naiset, ymmärrän, miksi teette niin.
Kerroin tämän terapeutilleni.
Terapeuttini sanoi: "Mutta ettehän ollut tarinassa hiljaa. Ette ollut onnellinen.
"Rouva, ette ymmärrä, mitä hittoa teen, vai mitä?"
Nähty onnellisuus peittoaa eletyn onnellisuuden.
Mikä on samaa jokaisessa yleisössä?
He näyttävät erilaisilta mutta kuulostavat samalta.
Koska onnellisuus on yleismaailmallista meteliä.
Ihminen on pelkkää meteliä. Kuolemme, kun olemme hiljaa.
Voisinpa ottaa kaikki yleisöstä mukaani lavoille ympäri maailmaa,
jotta he näkisivät ja tuntisivat sen kuten minä.
Ymmärtäisitte, miksi stand-upista pidetään.
Kukaan ei katso koomikkoa. Kaikki kuuntelevat yleisöä.
Kun onni tulee ulos kehosta. Koska kun onnea huudetaan…
Kun iloa ei peitellä vaan se vapautetaan… Se on toivoa. Se on voimaa.
Vallassa olevat ymmärtävät sen.
Pelottavinta heille eivät ole sanat, jotka tulevat suustani,
vaan meteli, joka tulee yleisön suusta.
Koomikot sanovat vain sanoja, yleisö kertoo totuuden.
Ja tätä en ymmärrä.
Miksi kukaan ei pidätä yleisöä?
He ovat ongelma.
Katsokaa nyt, tyhmiä!
Helppo motivoida kaunopuheisella imartelulla.
Terapeutti sanoi: "Herra, kärsitte aggressiivisesta dissosiaatiohäiriöstä.
Se johtuu vakavasta PTSD:stä."
"Itse kärsitte passiivis-aggressiivisista teen aiheuttamista sanahirviöistä."
"Herra Das, ahdistuksenne on vakavaa. Tarvitsette lääkityksen.
Miten olisi beetasalpaajat?"
Sanoin, että uskon naisen oikeuteen valita.
Tuo vitsi on parempi hindiksi.
"Tulen helposti riippuvaiseksi. En ota pillereitä."
"Treenatkaa sitten seitsemänä päivänä viikossa.
Endorfiinit auttavat masennukseen."
"Pitäisikö siis tehdä haarahyppyjä?"
Hän totesi, että ei. "Ottakaa myös kurkumaa närästykseen."
Hyvät naiset ja herrat.
Olemme junassa.
Sitä elämä on. Ympyrää kulkeva juna.
Yksi pysäkki on onnettomuus, täydellinen epätoivo ja suru,
täysi selkäsauna.
Olipa sitten äänetön, onnellinen, varovainen tai holtiton,
juna pysähtyy sillä asemalla kerran elämässä. Takaan sen.
Ottakaa siis tissit esiin ja jakakaa keittonne. Siinä se.
Voi tehdä aivan mitä vain.
Eräänä päivänä ilman syytä ääni vain katoaa huitsin Nevadaan.
Ja sitten eräänä päivänä ilman syytä…
Kymmenen päivää ennen keikkoja jokin vapautui.
En tiedä, miksi niin kävi. Tiedättekö, mitä vapaus on minulle?
Kun ei jatkuvasti mieti sitä, voiko puhua.
Voi vain puhua.
Ääneni ei palannut lääkäreiden tai parantajien edessä.
Se palasi ruokalähetin edessä.
10 PÄIVÄÄ JÄLJELLÄ
Hän ojensi ruoan. Vaistomaisesti, ajattelematta sanoin:
"Kiitos, bhaisaheb."
VELI
Se vain tuli suustani.
Halasin häntä ja itkin 20 minuuttia putkeen.
Vain itkin hänen sylissään.
"Oletpa tosi intohimoinen Kung Pao -kanasta."
Sanoin: "Selkäsi on jumissa. Syvällä sisälläsi on surua."
Jos ei mieti sanojaan, joutuu vaikeuksiin.
Ja kun vaikeuksissa ei mieti sanojaan, pääsee pois niistä.
Tässä kolme nopeaa tarinaa, jotka todistavat sen. Valmiina?
Olin 18-vuotiaana New Delhissä ja istuin moottoripyörän selässä.
Ystäväni Sushil ajoi meitä kotiin bileistä,
jossa otimme LSD:tä.
Jos on koskaan ajanut Delhissä yöllä, tietää tämän. Ei tarvitse aineita.
Moni asia on itselläänkin harhaa, kuten turvallisuus.
Pysähdyimme punaiseen valoon. Saapuessamme kissa ylitti tien.
Pääni meni sekaisin.
Yhtäkkiä näin valoissa seisovan 20-metrisen yksisilmäisen kissan.
Kissan silmästä tuli valoa.
Kissa muuttui ja tanssi. Kun menimme lähemmäksi,
kissa muuttui poliisiksi.
Taskulamppu kädessään.
Delhissä poliisi osoittaa lampulla silmiin.
"Jos et ole vielä joutunut onnettomuuteen…"
Menimme poliisin luo. Hän oli kaksimetrinen sardar.
Vannon jumalan nimeen, että hänen nimensä oli Hanta Singh.
Kun aloimme paeta, hän viittoi meitä pysähtymään.
Olin 18-vuotias, pää täynnä LSD:tä. Otin suoran katsekontaktin ja sanoin…
Jos luulette, että pakeneminen suututtaa poliisin, yrittäkääpä maukua hänelle.
Hän räjähti, seurasi meitä kolme kilometriä.
Taas punainen valo.
En yhäkään tiedä, miksi kaverini alkoi silloin noudattaa liikennesääntöjä.
Hän pysähtyi.
Hanta Singh löi minua kypärään.
Silti se sattui. "Miksi edes käytän kypärää?"
Sitten hän nuiji minua kypärälläni. Ymmärsin kypärän tarkoituksen.
Hän alkoi hakata taskulampulla.
Pidin sitä taikavalona, jonka otin vastaan kasvoillani.
Maistaakseni sateenkaaren.
Sitten hän katsoi ystävääni: "Näytä ajokorttisi."
Ystäväni Sushil otti esiin harjoitusajokortin.
En halua pitää taukoa, mutta toimiiko tuo vitsi täällä?
Kylläkö? Selitän asian. Katsokaas, Intiassa -
harjoituskortillakaan ei saa vetää happoa.
Sama täälläkö?
Kortti vilahti naamani edestä, ja siinä oli värejä, auraa ja energiaa…
Sain idean.
Vedin myös esiin harjoituskorttini.
"Komisario Hanta Singh,
jos yhdistämme -
kahden harjoituskortin voimat,
niistä tulee täysi ajokortti."
Kuin sanoisi, että kahdesta naivasta opiskelijasta tulee professori.
Hän nauroi niin paljon, että päästi minut menemään.
Toinen tarina. Olin 35-vuotias. Olin yökerhossa Mumbaissa.
35-vuotiaana tietää jo, että intialaisten tappelut ovat outoja.
Törmäsin yhteen alfaurokseen tanssiessa.
Tyyppi suuttui. Hän kysyi: "Broidi, oletko kunnossa?"
Olin aivan perseet.
"Jep, se on tosi pehmoinen."
Tyyppi sekosi.
"Jumalauta! Nähdään ulkona tämän biisin jälkeen."
Biisin jälkeen. Sitten tanssimme kiusallisesti neljä minuuttia.
Katsekontaktissa.
Kunnes "Tunak Tunak Tun" loppui.
Se on maailman pisin biisi. Ihan oikeasti.
Tämä on yksi viidestä kertosäkeestä Daler Mehndin mestariteoksessa.
Perkeleen…
Sitten korkeammalta.
Perkeleen…
Sitten matalammalta.
Ja vika.
Huijasin!
Perkele, mikä biisi! Ajatelkaa, minkä tunteiden matkan juuri koimme.
Miehet eivät tappele. Ensin he seisovat ympyrässä -
ja kertovat, montaako tyyppiä perheessäsi he naivat.
Panen äitiäsi, siskoasi ja veljeäsi.
Panen äitiäsi, isääsi, puutarhuriasi, johdon assaria.
"Tarvitaanko minua siihen?
Sinulla on jo suunnitelma, kamu."
Minusta tuntuu,
että kokoonnumme vain pahoinpitelemään perhettä.
Sitten tappelu alkoi. Halusin saada lyönnin läpi.
Punjabijäbä puski rintansa rintaani vasten,
alkoi hinkata sitä rintaani vasten.
Totesin: "Hyvä herra!"
Nännini eivät tunne eroa aistillisen ja aggressiivisen hinkkauksen välillä.
Hän sai ne jännittyneeksi kuin katodi-anoditilanteessa konsanaan.
Sitten hän murjoi kasvonsa kasvoihini. Hänen pupillinsa koskettivat omiani.
Hän näki muistoni.
"Onko vatsassasi hammas?"
Hän hönki kuumaa ilmaa suuhuni. Aloin hönkiä kuumaa ilmaa hänen suuhunsa.
Muutuin siksi, mitä halveksin. Siten ajattelen Intian vaaleistakin.
Sitten hän kysyi: "Mitä aiot tehdä? Anna tulla. Haluan, että teet jotain."
Se tarkoittaa: "Tee se.
Haluan, että teet sen. Tee se. Tee jotain. Tee se nyt!"
Niinpä nuolin hänen korvaansa.
Hän oli jo kiinni minussa.
"Tämä ei ole haaste. Tämä on suostumus."
Älkää tuomitko makuani!
Syötte Bombay-voileipiä Mithibaista, pallihikeä leivässä.
YLIOPISTO MUMBAISSA, JOSSA ON KATURUOKAA
Hämmennyksen aalto levisi miehen kasvoille.
Näin hänen tajuavan: "En tiedä, naimmeko vai tappelemmeko."
Siten ajattelen Intian vaaleistakin.
Hän meni kamujensa luo: "Semmonen jätkä, toi!"
Halusi kai viitata seksuaalisuuteen.
Oletteko hämmentyneet niin pahasti, että kielioppi hylkää homofobianne?
Emmekä tapelleet. Menimme sisään ja tanssimme vielä neljä tuntia.
Saatana soikoon.
Otan teidät mukaani. Keikkaa on neljä minuuttia jäljellä.
Tiedättekö, minä tulin Mumbaihin matkalaukku kädessä.
Ei kontakteja, ei rahaa, ei rutiinia. Nyt seison täällä stadionilla.
Ja sitten…
Minulla oli taas ääni. Heitin molemmat keikat.
Juuri ennen esitystä seisoin kirkon takahuoneessa.
Nousin lavalle, mutta ääneni oli erilainen.
MINUUTTI JÄLJELLÄ
Ja kun sanon, että se oli erilainen, sitä se todella oli.
Kuusi viikkoa sitten en ollut varma, esiintyisinkö lainkaan. Hullua.
Katsoin… Muistatteko Freddie Mercuryn Live Aidissa?
Hänellä ei ollut ääntä. Hän tuli lavalle ja huusi…
Saakeli! Se on tuttu kaikille.
Ääni ei ollut sama.
Sitten olisi vielä toinenkin esitys, josta Netflix maksoi isosti.
Olin miettinyt jo kaiken, minkä halusin sanoa.
Ei vain tehnyt mieli ajatella kovin paljoa.
Mieleen tuli vain…
Siskonnussija!
Mumbain poliisi kutsui minut luokseen.
Minua syytettiin vitsin varastamisesta itseltäni.
Hämmentävää. Kirjoitin kaksi rutiinia Intiasta.
Molemmissa oli yhteinen aihe mutta eri vitsit.
Minun piti siis selittää vitsin rakenne Mumbain poliisille.
Aion selittää sen nyt teille. Valmiina?
Jokaisessa vitsissä on kolme osaa. Yksi: kiistaton faktatieto.
Kaksi: näkökulma. Kolme: huipentuma. Kuunnelkaa.
Kiistaton faktatieto: kaikki nännit eivät ole samankokoisia.
Eikö? Nyt näkökulma.
Nännini ovat kuin Intia ja Pakistan.
Huipennus.
Ne olivat lähempänä, mutta vuosien saatossa erkanivat toisistaan.
Ihan hyvä vitsi. Minä vain… Onko täällä muuten pakistanilaisia?
Kyllä!
Olette ihania. Olette aina tervetulleita keikoilleni.
Älkää panko tätä someen.
Mikä nimesi on? -Shehzad.
Shehzad, uskon, että joskus maamme ovat ystäviä.
Uskon todella niin.
Minusta vain…
Meidän pitää löytää yhteinen vihollinen.
Räjäytetäänkö Malediivit yhdessä?
Paskat Malediiveista! Molempien laivastot yhdessä. Tehdään se.
Meiltä 65 alusta. Teiltä kaksi vesiskootteria.
Tehdään se.
Jopa Shehzad miettii: "Ai kaksi vesiskootteria?"
Yritän tässä osoittaa, että eka osa ei muutu vitseissä.
Tarkkana nyt. Tässä on erilainen vitsi. Kiistaton faktatieto. Kaikki nännit…?
Eivät ole samanlaisia!
Tässä on eri näkökulma. Nännini ovat kuin Intian politiikka.
Huipennus.
Niin kauan kuin muistan,
oikea on aina ollut herkempi.
Eli tuo…
Vitsi on helppo selittää komediayleisölle stadionilla.
Vaikea selittää Mumbain poliisille kahdeksalta aamulla.
Asianajajani ja minä kokosimme tietoja erään komisario Tapsen edessä.
Hän halusi huomiomme. "Hei!"
Välittömästi jokainen molekyyli kehossani huusi: "Isukki."
Hän katsoi minuun ja sanoi: "Nämä vitsisi. Ovatko ne hauskoja?"
"Komisario Tapse, kaikki nännit…" Selitin koko rutiinin.
Asianajaja näytti haluavan jättää lakimiehen ammatin,
koska hänen asiakkaansa puristeli nännejä poliisiasemalla.
Tapse ei reagoinut. Kun vitsi menee puihin,
koomikko laskee leikkiä itsestään. Yleisö pitää siitä.
"Komisario Tapse, jos todella joudun vankilaan vitseistä,
anna minulle kaksi kuukautta aikaa tehdä oikea rikos.
Ja kasvattaa parta, koska olen liian pieni ja kaunis vankilaan.
Saan melaa vartissa."
Vihdoin mies nauroi. Sain naurut.
Hän totesi: "Sinäkö? Saat melaa minuutissa."
"Hetkinen, minuutissako? Vai vain minuutin ajan?"
Hän sanoi: "Kumpaakin.
Mutta pelkkää aihetta ei voi suojella tekijänoikeuslailla.
Toista kaikki sanomasi marathiksi."
VIRALLINEN KIELI INTIAN MAHARASHTRASSA
Enkä…
Olin siinä…
Minun…
Rintakivekseni…
Rintakivekseni ovat erilailla -
raskaat.
Komisario nyökytti.
Länsi-Mumbai, Itä-Mumbai…
Coke studio. "Tunak Tunak".
PAKISTANILAINEN OHJELMA, INTIALAISTA MUSIIKKIA.
Minä… Mies, mies, mies…
Kivekset… Leviävät, leviävät, leviävät.
Komisario sanoi: "Tee tuo lavalla. Samaistuttavaa."
"Aivan, muttei globaalia."
"Älä ole hölmö. Intialainen komedia ei ole globaalia."
Hän kirjoitti kaiken ylös. Joka ikisen sanan.
"Nyt minun pitää takavarikoida passisi. Anna se."
Annoin passin. Hän laittoi sen metrin päässä olevaan laatikostoon.
Kirjoittamieni vitsien alle.
Passin menettäessä ajattelee kuin minä. Jumala vei passin.
Siispä rukoilin poliisiasemalla.
Ja kun nauran… Kun olen epätoivoinen, nauran.
Komisario kysyi: "Mikä naurattaa?"
"Komisario Tapse.
Kirjoitit vitsini ylös sanasta sanaan ja panit ne laatikkoon.
Teknisesti ottaen -
se on tekijänoikeusrikkomus."
Hän nauroi. "Kirjoitatko tästäkin vitsin?"
Sanoin, että jos hän sallii.
"Herra, en tiedä, mutta lupaan, että olen sen vitsin huipentuma."
"Entä minä?" "Herra, olette se kiistaton fakta."
"Herra, pyydän…"
"En unohda tätä koskaan. Kiitos."
"Anna hyvä kuva minusta."
"Herra, tulette näyttämään jumalalta."
"Menehän nyt."
"Oletko onnellinen?"
Haluan tehdä tämän ennen lähtöä, koska minun käskettiin.
Elämä on pystysuorassa
Tekstitys: Vesa Puosi