Downloaded from YTS.MX
‫- טלפון -‬
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫- לונדון -‬
‫- כנסיית האיחוד -‬
‫היי, לונדון. מה קורה? שלום.‬
‫בואו נתחיל. כולם לקום.‬
‫באמת עשיתם את זה.‬ ‫שבו, לעזאזל. אני סתם…‬
‫תמיד רציתי לעשות את זה.‬
‫אלוהים ישמור!‬
‫הוא לא כאן.‬
‫הוא שלח אותי.‬
‫מה קורה, מומבאי? שלום.‬
‫- אצטדיון אן-אס-סי-איי -‬
‫יש לי חדשות טובות וחדשות רעות.‬ ‫אילו מהן תרצו לשמוע קודם?‬
‫את החדשות הרעות.‬
‫התשובה הכי הודית בעולם.‬
‫כי בהודו, חדשות רעות של מישהו אחד…‬
‫החדשות הרעות הן ש…‬
‫אני ממש שמח.‬
‫כן.‬
‫אבל החדשות הטובות הן‬
‫שאני אדבר על זה‬ ‫בתקווה שזה פשוט יעבור לי.‬
‫כי כשאנחנו מדברים על האושר שלנו,‬
‫אנחנו ההודים מפרים את הכלל שלימדו אותנו‬
‫מאז הראג' הבריטי.‬
‫אושר הוא שקט.‬
‫נכון? זו הסיבה שאם תשאל כל הודי,‬
‫"אתה מאושר?" הוא יגיב…‬
‫אל תתבלבלו, זה לא אישור,‬
‫זו לא הכחשה, זה בלבול מכוון.‬
‫זה לא אנחנו שאומרים, "אני לא יודע",‬
‫אלא, "אני לא רוצה שתדע,‬ ‫אני רק רוצה שאלוהים ידע".‬
‫כי חייבים להיות‬ ‫כנים עם אלוהים, נכון, חבר'ה?‬
‫אלוהים מדבר איתנו, כן?‬
‫אלוהים אומר דברים כמו,‬ ‫"אני אוהב אותך. תהיה חזק. תצביע לי".‬
‫מה קורה, ניו יורק? הכול בסדר?‬ ‫-כן!‬
‫טוב, אני אספר לכם סיפור. טוב, סיפור רקע.‬
‫צילמתי את הספיישל החדש שלי לנטפליקס.‬
‫הוא משלב קטעים מהמופעים בלונדון ובמומבאי.‬
‫וזה מופע שכתבתי בדממה…‬ ‫יותר נכון, שכתבתי מחדש.‬
‫והדממה היא באשמתי, דרך אגב…‬
‫כי… אני לא יודע. הכול הלך טוב.‬
‫אז…‬
‫אני חושב שנהייתי קצת שחצן.‬
‫ואני חושב שהיקום יכול לחוש ביהירות.‬
‫הייתי בחדר בבית מלון בלונדון.‬
‫שישה שבועות לפני כן, הייתי אמור להקליט‬
‫את הספיישל החדש לנטפליקס בכנסייה בלונדון,‬
‫ובאצטדיון במומבאי. משהו ביקום החליט…‬
‫והתעוררתי בלי קול.‬
‫נותרו שישה שבועות‬ ‫למופע הכי גדול בקריירה שלי.‬
‫הקול שלי לא היה צרוד, הוא נעלם לגמרי.‬
‫שבור. דומם.‬
‫זה כאילו התחלפה הממשלה בגוף שלי.‬
‫והמשפחה שלי אמרה,‬ ‫"שיתפת יותר מדי חדשות טובות.‬
‫"הפעלת את עין הרע."‬
‫אני אסביר לכם, אמריקאים.‬ ‫עין הרע היא אנשים שמאחלים לך רע.‬
‫בסדר? הם לא עושים לך רע.‬ ‫הם פשוט מאחלים שיהיה לך רע.‬
‫הם שילבו רשע עם האצלת סמכויות.‬
‫הם מאחלים, כן?‬ ‫הם רק ינשפו על ריס,‬
‫ויחשבו, "אמן שיהיו לו בעיות זקפה".‬
‫ואני לא מתכוון ללעוג.‬ ‫אני בטוח שזה די קשה. אבל…‬
‫אבל עין הרע היא כוח רב עוצמה.‬
‫נכון? ובהודו, אנחנו קוראים לעין הרע…‬
‫נאזאר!‬
‫משפחה! בדיוק. נכון!‬
‫אם כבר מדברים על משפחה,‬ ‫איזה כיף לחזור הביתה.‬
‫מה קורה, מומבאי? מה קורה, לונדון?‬ ‫מה קורה, ניו יורק?‬
‫טוב לראות אתכם.‬
‫הנה אתם! כן!‬
‫- ויר דאס: קומדיה של טעויות -‬
‫ברגע שאתה משתף בבשורות טובות,‬ ‫העין הרע מופעלת.‬
‫תראו, אשתף אתכם בבשורה טובה. מוכנים?‬
‫אז זכיתי בפרס אמי קטן. אוקיי, ו…‬
‫תודה! תודה על התמיכה בי ובמה שאני עושה.‬
‫כן, ולמשפחה שלי, תודה גם לכם.‬
‫האמן שאתם צופים בו עכשיו‬ ‫זכה לשבחי מבקרים, חבר'ה.‬
‫רק שהשבחים מגיעים מאנשים לבנים,‬ ‫אז לאף אחד לא אכפת.‬
‫הכרה לבנה היא קריפטונייט חום.‬
‫כולם חושבים, "הוא בגד במולדתו".‬
‫ובטח אתם חושבים, "קריפטונייט הוא ירוק".‬
‫לא, זה כסף לבן,‬
‫שהוא מגנט חום, ולכן אתם גרים כאן בלונדון,‬
‫ואתם אלו שבגדו במולדתם.‬
‫עין הרע!‬
‫לא, אני מבין. הרבה אנשים‬ ‫היו מבולבלים כשזכיתי בפרס‬
‫כי אני קומיקאי הודי שמופיע באנגלית.‬
‫ויש לנו סלידה‬ ‫פוסט-קולוניאלית מהשפה האנגלית.‬
‫מבחינתנו אנגלית שווה לפריווילגיה, נכון?‬
‫כן.‬ ‫-שלא בצדק, דרך אגב.‬
‫בהרבה מדינות בעולם‬ ‫שבהן דוברים אנגלית מצוינת,‬
‫יש אנשים עניים מאוד.‬
‫לצורך הדוגמה, אנגליה.‬
‫אם האנגלית שלך טובה,‬ ‫הם יגידו, "קשה להזדהות עם ויר דאס".‬
‫כן, גם עם אופנהיימר.‬
‫צפיתם בסרט הזה?‬ ‫למה להיות כאלה חסרי ביטחון?‬
‫למה הכול צריך להיות בר הזדהות כל הזמן?‬
‫"צפית באופנהיימר?"‬
‫"אני פשוט לא מזדהה עם הפחד‬ ‫להיות מושמד מפצצת אטום."‬
‫אבל תנו לפוטין חמש שנים.‬
‫אבל בהודו, יש ספקטרום.‬
‫אם האנגלית שלך גרועה מאוד,‬ ‫אנחנו נשפוט אותך.‬
‫אבל אם האנגלית שלך טובה מאוד…‬ ‫אנחנו נשפוט אותך, נכון?‬
‫זה ספקטרום אפו-ויווק רמאסוואמי.‬
‫וזה… ספקטרום מוגלי-רישי סונאק…‬
‫הספקטרום הזה של קנגנה-ת'ארור, נכון? כולם…‬
‫בלילה שזכיתי בפרס האמי שלי,‬
‫שני מבקרים הודים,‬ ‫מבקרים מוכרים עלו לשידור בטלוויזיה.‬
‫ואחת מהם אמרה,‬ ‫"אני לא אוהבת את ויר דאס".‬
‫היא שאלה, "למה?"‬ ‫היא אמרה, "האנגלית שלו טובה מדי".‬
‫אתה לא יכול לכעוס על אנשים‬ ‫רק בגלל הגייה נכונה.‬
‫סליחה, מומבאי, הגייה נכונה פירושה שאתה…‬
‫אנחנו לא הכי טובים, נכון?‬
‫עם הבחורה הראשונה ששכבתי במומבאי,‬
‫בכל פעם שנפגשנו היא אמרה,‬ ‫"היי, תקשיב, בוא נשכב בלי גברים".‬
‫"היי, תקשיב. בוא נשכב בלי גברים!"‬
‫ואז היינו עושים סקס בהסכמה‬ ‫בזמן שאנחנו מעליבים שתי שפות.‬
‫שופטים אותך.‬
‫אני זוכר פעם אחת שאחד‬ ‫מהקומיקאים ההודים המובילים ניגש אליי‬
‫והוא אמר, "ויר, אתה גלובלי מדי.‬
‫"סטנד-אפ הודי הוא לא עולמי.‬ ‫אתה נשמע פריווילגי.‬
‫"אתה צריך להישמע בר הזדהות, כמונו."‬
‫ואז הוא עזב ברכב ריינג' רובר.‬
‫ואז אתה מבין‬ ‫שהאנשים הכי פריווילגיים בעולם,‬
‫לא מדברים אנגלית ולא צריכים אנגלית.‬
‫תחשבו על זה.‬
‫ג'ק מא מדבר מנדרינית.‬ ‫מוקש אמבאני מדבר גוג'ראטית.‬
‫אילון מאסק מדבר אקס.‬ ‫אין להם שום צורך באנגלית…‬
‫ואז לקחו אותי לרופא מומחה‬ ‫למיתרי הקול הבכיר באנגליה.‬
‫והוא הודיע לי שיש לי‬ ‫ציסטות קוליות גדולות על שני מיתרי הקול.‬
‫הוא אמר, "מר דאס, ייתכן שייקחו‬ ‫שבעה חודשים עד שתוכל לדבר שוב כמו שצריך.‬
‫"אבל תראה את ג'וקוביץ'.‬
‫"נפצע, העריכו שיושבת לחצי שנה,‬
‫"אך הוא עשה כל כך הרבה פיזיותרפיה,‬ ‫שהשתקם תוך חמישה שבועות.‬
‫"עליך למצוא את הג'וקוביץ' שבתוכך."‬
‫אתם יודעים כמה זה מתנשא להשוות‬
‫קומיקאי לספורטאי מקצועי?‬
‫זה שווה ערך לזה‬ ‫שהמטופל שלו ימות ואני אגיד,‬
‫"אני יודע שזה עצוב, אבל תראה את ישו."‬
‫נצלב, חשבו שיושבת לנצח,‬ ‫אך עשה כל כך הרבה פיזיותרפיה…‬
‫שהשתקם תוך שלושה ימים!‬
‫עליך למצוא את הישו שבתוכך.‬
‫אתם יכולים לדמיין גבר שחום עור עם זקן‬ ‫אומר לאדם לבן למצוא את ישו?‬
‫הבחור האחרון שעשה את זה היה ישו.‬
‫אבל אני מתאמן.‬
‫פיטרתי את המאמן האמריקאי שלי.‬ ‫יש לי מאמן הודי אמיתי, כן?‬
‫מדבר הינדית, יש לו כרס.‬
‫כי המערבי הזה כל הזמן‬ ‫דיבר בשפה פריווילגית כזאת.‬
‫לא הבנתי. הוא אמר, "מר דאס,‬
‫"אם אתה רוצה להיות ממש רזה,‬
‫"צריך לאכול ולצום, לאכול ולצום.‬
‫"אנחנו צריכים להפתיע את הגוף שלך."‬
‫אמרתי לו, "אחי, אני גר במומבאי.‬
‫"אם אני ארצה להפתיע את הגוף שלי,‬ ‫אני אחצה את הכביש."‬
‫אני אהיה הרבה יותר רזה‬ ‫אחרי שרכב שטח ידרוס אותי.‬
‫שטויות פריווילגיות. "מר דאס?‬
‫אתה צורך נוגדי חמצון?"‬
‫עניתי לו, "מדד איכות האוויר כרגע בשפל".‬
‫לאיזה חמצן במומבאי אתה מתכוון?‬
‫בשלב הזה, הגוף שלי‬ ‫ממיר פחמן חד-חמצני לפחמן דו-חמצני.‬
‫אני נוגד חמצון.‬
‫איבדנו חצי מהקהל, דרך אגב.‬ ‫חצי מהקהל נעלם.‬
‫נכון? הם חושבים לעצמם,‬ ‫"למה הוא מלמד מדעים?‬
‫"לא באנו הנה כדי ללמוד על חמצן."‬
‫"פשוט תצחיק אותי, אחי. אל תגרום לי לחשוב."‬
‫זה בול אתם.‬
‫כותבים בתגובות, "פשוט תצחיק אותי, אחי.‬
‫"אל תגרום לי לחשוב."‬
‫תמצאו מישהו שידגדג אתכם,‬ ‫לא מפותחים שכמותכם! בסדר?‬
‫שטויות פריווילגיות.‬ ‫"מר דאס, מה דעתך על פרוביוטיקה?"‬
‫יודעים מה זה פרוביוטיקה?‬
‫"מה דעתך על פרוביוטיקה?"‬
‫עניתי לו, "אני מאמין‬ ‫בזכותה של אישה לבחור".‬
‫אני פרוביוטי.‬
‫והוא ענה לי "מר דאס, אתה טועה".‬
‫השבתי, "לפחות לא אצטרך לחיות‬
‫"עם הטעות הזו לשארית חיי."‬
‫כשדיברתי עם המאמן הזה,‬ ‫היה ממש קשה לא להישמע כמוהו.‬
‫אנחנו ההודים, יש לנו הרגל נוראי.‬
‫כשאנחנו מדברים עם מישהו עם מבטא זר…‬
‫כמו סוהרסן, אנחנו שואפים את המבטא שלהם.‬
‫ומחזירים את המבטא חזרה אליהם.‬
‫אם בחור צרפתי מתוק יתארח אצלנו לארוחת ערב‬
‫והוא יגיד, "זה ממש טעים.‬
‫"אפשר לקבל עוד עוף טיקה, בבקשה?"‬
‫אנחנו ניכנס למטבח.‬
‫נסתכל על האימא ההודית שלנו ונגיד,‬
‫"היי, הוא רוצה עוד קצת עוף טיקה."‬
‫אימא תצא, תסתכל על הבחור הצרפתי ותגיד,‬
‫"בן, אתה רוצה עוד…"‬
‫עכשיו הבחור הצרפתי מבועת, כן?‬
‫הוא עונה חזרה, "דודה, אני רוצה עוד עוף…‬
‫עכשיו אתם פשוט שלושה גזענים‬ ‫שיושבים סביב חתיכה קרה של עוף טיקה?‬
‫כדי להיפטר מעין הרע, שישה מלומדים,‬
‫שישה כמרים נשלחו לבית שלי‬ ‫והם עשו טקס פולחן של שמונה שעות‬
‫שבו הם בנו לינגאם מחלב, גהי וקרח,‬
‫שעמד בזכות עצמו בגובה כמעט שני מטרים.‬
‫זה היה אחד הדברים היפים ביותר שראיתי.‬
‫אמרתי להם, "תוכלו להשלים‬ ‫את הגשרים במומבאי, בבקשה?"‬
‫המלומד אמר לי,‬ ‫"עכשיו עליך להתפלל כל לילה".‬
‫לא יכולתי לדבר עם המלומד וחשבתי,‬
‫"בעיקרון, בשביל זה שכרתי אותך."‬
‫הוא אמר, "אנו לא מתפללים עבורך.‬
‫"אנחנו רק מוודאים שתפילתך תישמע קודם."‬
‫אז עניתי, "אז אתם כמו‬ ‫הבדיקה המזורזת בשדה התעופה…‬
‫"רק של אלוהים?"‬
‫הוא ענה, "כן, תחלוץ נעליים".‬
‫העניין הוא שאני לא מתפלל כל כך הרבה.‬
‫אני בדרך כלל פונה לאלוהים‬ ‫תוך כדי אורגזמות ודדליפט, מבינים?‬
‫שתי חוויות שמבחינתי הן דומות מאוד, חבר'ה.‬
‫אתם יודעים, הברכיים שלי מפסיקות לתפקד.‬
‫בזמן שאני מביט במראה. זה מאוד…‬
‫אבל כאילו…‬
‫אני מדבר עם אלוהים. לפני כמה ימים,‬
‫התפללתי כי איבדתי את הדרכון שלי.‬
‫עכשיו בעיקרון, אפשר לקבל‬ ‫דרכון חדש תוך 24 שעות‬
‫אם יש לך קשרים בממשלה.‬
‫רק שאני זקוק לדרכון שלי‬ ‫בשביל לתקשר עם הממשלה.‬
‫אז אם אאבד את הדרכון שלי,‬ ‫לא איבדתי את הדרכון שלי,‬
‫אלא אלוהים לקח לי את הדרכון.‬
‫ואני פשוט מוצא את הדת…‬ ‫כשאני נואש, אני צוחק. מבינים?‬
‫אז אמרתי, "אלוהים, תקשיב, אני לא אוכל…‬
‫"לספר בדיחות לעולם אם לא אזכה לראות אותו."‬
‫ואז משום מקום, התיקייה שמולי נפתחה.‬
‫שמעתי רעש שנשמע כמו…‬
‫הדרכון שלי, אני נשבע באלוהים,‬ ‫היה במרחק מטר וחצי ממני‬
‫בתוך התיקייה הזו, מוסתר מתחת‬ ‫לכמה דפים שבהם נכתבו כמה בדיחות.‬
‫והייתי כל כך מאושר שבכיתי.‬ ‫דמעות שמחה על פיסת נייר.‬
‫בפעם האחרונה שזה קרה לי‬ ‫זה היה על בדיקת היריון שלילית.‬
‫הייתי זקוק לדרכון שלי כי טסתי לאוסטרליה.‬
‫אני מצטער, יש אוסטרלים בקהל? תעשו קצת רעש.‬
‫אני אוהב את המדינה שלכם.‬
‫בשביל אנגליה, אתם בערך‬ ‫מה שבנגלדש עבור הודו.‬
‫זה פוגענ…‬
‫סליחה, אני מתנצל. אני מתנצל, אני מצטער.‬
‫ניו זילנד היא כמו פקיסטן עבור הודו.‬
‫זה מה שקרה. אני מציית לכללים‬ ‫כשאני בשדות תעופה בחו"ל.‬
‫אני לא רוצה לעשות בושות‬ ‫להודו בחו"ל אלא אם זה באולם גדול.‬
‫ואיזו אישה אוסטרלית זקנה…‬
‫שלפה אותי מהתור.‬
‫בין אנשים לבנים. היא אמרה, "אתה, אדוני.‬
‫"עליך לשלוח את התיק לבטן המטוס."‬
‫אמרתי, "גברתי, אני רק עם תיק אחד‬ ‫והוא שוקל פחות מתשעה ק"ג". היא אמרה, "לא!‬
‫"עליך לשלוח את התיק לבטן המטוס."‬
‫התעצבנתי. הייתם מתעצבנים, לא?‬
‫כן!‬
‫שאלתי, "את הולכת לבדוק‬ ‫גם מישהו מהאנשים הלבנים?"‬
‫וכל הלבנים חשבו, "לעזאזל,‬
‫"עכשיו היא תבדוק גם את הלבנים."‬
‫היא פשוט הצביעה עליי.‬ ‫היא אמרה, "לא!‬
‫"רק אותך."‬
‫הייתי בעננים. אמרתי, "אני לא מאמין,‬
‫"זאת גזענות מהדור הישן."‬
‫זה כמו לראות את הזוהר הצפוני. אתה כזה…‬
‫ראיתי את זה בספרים ובסרטים,‬ ‫אבל זה הרבה יותר מרשים במציאות.‬
‫כבר לא רואים‬ ‫גזען מהדור הישן בסביבה המודרנית.‬
‫זה דופק את הראש, נכון?‬
‫זה כמו לראות נאצי שותה תה "בובה".‬
‫אני מוכן לשלם הרבה כדי לראות משהו כזה.‬
‫לבוש במדי אס אס, פשוט…‬
‫היי…‬
‫הייל, היטלר.‬
‫אני באמת חושב‬
‫שגזענים הפכו להיות מיעוט נרדף.‬
‫חשבתם על הקושי שכרוך‬ ‫בלהיות גזען, להזדהות בתור…‬
‫אדם צר אופקים, אבל להיות‬ ‫לכוד בגוף של אדם אינטליגנטי?‬
‫לגזענים אין במה משלהם, אבל הם‬ ‫מהווים 80 אחוז מהפודקאסטים האמריקאיים.‬
‫לא ככה?‬
‫כל הרעיונות הטובים שלהם נגנבו.‬ ‫ממש ניכוס תרבותי של גזענים.‬
‫הגזענים המציאו את "מילת ה-כ'",‬ ‫וההיפ-הופ גנבו אותה.‬
‫גזענים חשבו על הפרדת אנשים.‬ ‫פיקלבול גנב את הרעיון.‬
‫גזענים המציאו את העבדות,‬ ‫אפל גנבו את הרעיון.‬
‫כל הרעיונות הטובים נגנבו.‬ ‫איך נראים חיים של גזען?‬
‫לאלץ בחור קטן עם חזות פקיסטנית כמוני‬ ‫לשלוח את המזוודה לבטן המטוס.‬
‫ואז לחזור הביתה לסקס מיסיונרי שקט‬ ‫מתחת לתמונה של צ'רצ'יל.‬
‫מה…?‬
‫תמונה של וינסטון צ'רצ'יל,‬ ‫זה חייב להיות מיסיונרי.‬
‫אי אפשר לעשות אנאלי מתחת לצ'רצ'יל.‬
‫צ'רצ'יל אף פעם לא היה…‬
‫אנליטי.‬
‫אני…‬
‫הלכתי במחלקה הראשונה.‬
‫היא כל הזמן חייכה אליי עם מבט של ניצחון.‬
‫זה שיגע אותי.‬
‫בדרך כלל, הודים ישתקו ויכילו את זה, נכון?‬
‫אמרתי, "גברתי, אני מקווה‬ ‫שהבת שלך תתחתן עם הודי".‬
‫אני מקווה שהבת שלה‬ ‫תביא הביתה גבר הודי יפהפה.‬
‫עם פנים כמו של דב פאטל…‬
‫עם השפם של סדגורו…‬
‫ועם הגוף שלי.‬
‫ושהם יצטרכו לישון‬ ‫בחדר הסמוך ולהקשיב דרך הקיר‬
‫לקולות סקס מוזרים‬ ‫בין הודי לאוסטרלית כל הלילה.‬
‫"כן! כן!"‬
‫ופשוט…‬
‫כן, היא הייתה בת 65.‬
‫מתבקש להפגין אמפתיה.‬
‫זה אפשרי לאהוב גזען מבוגר, נכון?‬
‫הודים, תיכנסו לקבוצת הוואטסאפ‬ ‫המשפחתית שלכם עכשיו.‬
‫עובדה משעשעת, אם אתה לא מוצא‬ ‫גזען בקבוצת הוואטסאפ המשפחתית,‬
‫אתה הגזען.‬
‫לא צריך להתבייש בזה.‬
‫אחת מהדודות של אימא שלי…‬ ‫איסלאמופובית קיצונית.‬
‫קיצונית.‬
‫צרת אופקים בדרגת פלטינום‬ ‫של מועדון הנוסע המתמיד.‬
‫בכל פעם שראתה אותי עושה סטנד-אפ,‬ ‫היא הייתה אומרת, "אללה!"‬
‫שאלתי, "את לא שונאת מוסלמים?"‬
‫היא ענתה, "כן, אבל כשאני מאוכזבת,‬ ‫אני פונה לאלוהים שלהם.‬
‫"למה להטריד את שלנו?"‬
‫ואז לקחו אותי לקלינאית התקשורת של אדל.‬
‫- נותרו ארבעה וחצי שבועות -‬
‫היא סבלה מאותה בעיה כמוני,‬ ‫ובאותה רמת כישרון כמוני. ו…‬
‫זו גברת קטנה ויהודייה‬ ‫שגובה הרבה מאוד כסף והיא נתנה לי את זה.‬
‫זה קאזו.‬
‫היא אמרה, "כשתצליח לנגן‬ ‫'יום הולדת שמח' על הקאזו,‬
‫"אתה תוכל לחזור להופיע שוב."‬
‫עניתי, "כשתצליחי לעשות‬ ‫סמוך קום על שטיח מרשמלו,‬
‫"תוכלי לעבור כריתת תוספתן."‬
‫כי חשבתי שמשחקים משחק‬
‫שבו אנחנו אומרים‬ ‫משפטים חסרי היגיון זה לזה.‬
‫אי אפשר להפיק מזה צליל.‬
‫כלום לא קורה.‬ ‫מי שמנגן צריך להפיק צליל בעצמו.‬
‫כל יום, 20 פעמים ביום, הייתי ככה…‬
‫יש לכם מושג כמה ברווזים הגיעו אליי הביתה?‬
‫חיפשו אקשן.‬
‫וקיבלו אותו.‬
‫כי דיברנו באותה שפה.‬
‫הגיע ברווז ואני כזה…‬
‫עכשיו קיבלתם תמורה לכסף שלכם.‬ ‫נכון? הופעה מוזיקלית.‬
‫היא אמרה, "מר דאס,‬ ‫השתמשת בקול שלך לא נכון במשך 20 שנה".‬
‫וחשבתי לעצמי,‬ ‫"כה שמאלני ואינטלקטואלי מצידך".‬
‫זו הסיבה שאני אוהב את הדור הצעיר.‬
‫בני 18 עד 25, תעשו קצת רעש.‬
‫אני מחבב אתכם. כי אתם בוטים,‬ ‫אתם לא שותקים. אתם מתבטאים.‬
‫אתם אמיצים. אתם מרשים לעצמכם להיחשף.‬
‫ואז אנחנו מעבירים ביקורת,‬ ‫אתם נעלבים, ואנחנו צוחקים. זו המערכת.‬
‫חבר'ה, זה נהדר. זה…‬
‫לכן אנחנו…‬
‫לכן נתנו לכם להאמין שיש לכם אמת משלכם.‬
‫האמת שלכם היא תוכן הבידור שלנו.‬
‫יש לי שני אחיינים שהם מהדור‬ ‫שאחרי דור ה-Z, איך קוראים להם?‬
‫אלפא.‬ ‫-מטומטמים?‬
‫אני…‬
‫האחיינים שלי בני 14. לקחתי אותם למוזאון.‬
‫האחיין שלי ממש התעצבן‬
‫כי ראינו ציור אירופאי ענק‬ ‫שאי אפשר לצלם אותו אנכית עם הטלפון.‬
‫וחשבתי, "דפוק, פשוט תסובב את הטלפון".‬
‫והוא אמר לי, "ויר מאמא, אתה לא מבין.‬
‫"העולם השתנה. החיים הם אנכיים."‬
‫- מאמא: דוד מצד האם -‬
‫אמרתי, "אני אערוך את הצוואה שלי עכשיו".‬
‫אני לא אנשל אותך.‬ ‫אני אשאיר לך את כל מה שיש לי‬
‫אם תשרוף את הגופה שלי אנכית.‬
‫בעיניים פקוחות. אני רוצה להסתכל למטה‬ ‫על המשפחה בזמן שאני נשרף, בסדר?‬
‫ואני רוצה די-ג'יי‬ ‫שמנגן מוזיקת טכנו מאחוריי.‬
‫אני רוצה שזה יהיה‬ ‫שילוב של סאנברן עם סאטי, בסדר? ו…‬
‫שילוב של אבל עם פסטיבל גלסטונברי, טוב?‬
‫שילוב של שרפת גופה עם פסטיבל ברנינג מן.‬
‫ואני רוצה…‬
‫שיצלמו את הכול ויעלו את זה לאינסטגרם‬
‫ויכתבו בתיאור, "ויר מאמא, לוהט".‬
‫שזה כמעט הכיתוב המושלם לשרפת גופות, נכון?‬
‫כל כך קל לתמרן אתכם‬ ‫כי כל מה שאתם צורכים זה הסחות דעת.‬
‫כל מה שצריך זה קצב טוב.‬
‫אפשר לעשות לדור Z‬ ‫מופע של שעה עם בדיחה אחת.‬
‫פשוט ליצור קצב טוב.‬
‫ויר מאמא, העולם השתנה. החיים הם אנכיים.‬
‫"העולם השתנה‬
‫"העולם השתנה, השתנה, השתנה, ויר מאמא‬
‫"השתנה, השתנה, השתנה, ויר מאמא‬
‫"החיים, החיים, החיים…‬
‫"הם אנכיים‬
‫"החיים הם אנכיים"‬
‫תראו את הפרצופים המטומטמים שלכם עכשיו.‬
‫כל המבוגרים חושבים לעצמם, "מה קורה כאן?‬
‫"אני רוצה החזר."‬
‫דור Z אומרים, "הוא שורף את הבמה".‬
‫וזה הכיתוב המושלם לשרפת גופות.‬
‫ארבעה שבועות לפני‬ ‫המופע באצטדיון, ניסיתי הומאופתיה.‬
‫כל מי שלא יודע‬ ‫מה זה הומאופתיה, תעשו קצת רעש.‬
‫כן, אני אסביר, אל תדאגו.‬ ‫אז, אדוני… הומאופת הוא גבר בתול ובודד,‬
‫שיושב בחדר בגודל של מטר מרובע,‬
‫מוקף באבקה לבנה. זה…‬
‫זה כמו ארון במסיבה של דידי.‬
‫והוא נתן לי אבקה לבנה לשים על הפנים שלי.‬
‫שאלתי, "מה זה?"‬ ‫הוא אמר, "זה לא משנה".‬
‫אז עכשיו שמונה פעמים ביום‬ ‫אני שם אבקה לבנה על הפנים.‬
‫אני כבר לא עושה סטנד-אפ יותר.‬ ‫אני עובד בפיננסים.‬
‫אני נרקומן.‬
‫זאת הבעיה עם הדור שלכם.‬
‫התמכרתם לחיזוקים חיצוניים‬ ‫דרך מכשירים שמזרימים דופמין.‬
‫אתם אובססיביים לגבי זהות, לא אישיות.‬
‫כשאתם מציגים את עצמכם בפני העולם,‬ ‫זה מה שאתם, לא מי שאתם.‬
‫אז אתם מנסים לאסוף תוויות ולשדר אותן.‬
‫כי הן כולן בעצם מנות של דופמין‬
‫מהאינטרנט שאתם מכורים אליו.‬
‫אז אתה לא סתם בן אדם,‬
‫אתה להטוטן, פוליאמורי,‬ ‫טבעוני, עם הפרעות קשב,‬
‫שהוא אגנוסטי מבחינה דתית‬ ‫אבל בקטע של "הנוקמים".‬
‫ו…‬
‫תקשיבו, אני לא רוצה‬ ‫להתנשא עליכם אבל ככל שמתבגרים,‬
‫מגלים שהעולם הזה ממש פשוט. נכון, מבוגרים?‬
‫כן!‬
‫יש רק שני סוגי אנשים בעולם כולו.‬
‫יש דפוקים.‬
‫ויש אנשים שמתעסקים‬ ‫עם דפוקים. בזה זה מסתכם.‬
‫בואו לא נהיה פרימיטיביים,‬
‫יש כל מני תתי-זנים של דפוקים בעולם.‬
‫יש דפוקים שחורים, דפוקים לבנים,‬ ‫דפוקים סטרייטים, דפוקים הומואים,‬
‫דפוקים טרנסים.‬
‫מצד שני, יש כמה טבעונים נחמדים.‬
‫לאנשים יש מגוון צדדים,‬ ‫הם מורכבים. נכון, לונדון?‬
‫אני רק אומר,‬ ‫אפילו אדולף היטלר היה חובב כלבים.‬
‫זוכרים?‬
‫הערת צדדית, כמה מבולבל‬ ‫אתם חושבים שהיה הכלב של היטלר?‬
‫כלב מבין רק‬ ‫דברים חזותיים, לא פוליטיקה, נכון?‬
‫דמיינו את הכלב של היטלר…‬
‫בכל פעם שהבעלים שלו‬ ‫יצא מהבית, הוא היה כזה…‬
‫הוא אף פעם לא היה זורק כדור.‬
‫כשאתה אילם, אתה מגלה‬
‫שאתה ממציא שפת סימנים משלך‬
‫שאף אחד לא מבין חוץ ממך.‬
‫ניסיתי לבקש מהעוזר שלי‬ ‫קפה שחור נטול קפאין,‬
‫"אני רוצה קפה שחור נטול קפאין."‬
‫הוא שאל, "מה?"‬ ‫אמרתי, "אני רוצה קפה שחור נטול קפאין".‬
‫"מה?"‬
‫אמרתי, "אימא שלך זונה!"‬
‫"אתה רוצה שחור נטול קפאין?"‬
‫כולם מסביבך משתתקים גם כן.‬
‫כולם אומרים, "אלוהים, איבדת את הקול שלך?‬
‫"זה כל כך עצוב.‬
‫"אתה רוצה קפה שחור נטול קפאין?"‬
‫וגיליתי שכשאדם אחד‬ ‫מאבד את הקול שלו, זה מדבק.‬
‫ואני מבין את זה,‬
‫כי אם אי פעם הופכים לדמות שנויה במחלוקת‬
‫בין אם מבחירה או לא מבחירה, הופכים לסיפור.‬
‫והבעיה בלהפוך לסיפור היא…‬
‫שחולבים אותך בשביל תשומת לב,‬ ‫לא משנה איפה אתה נמצא.‬
‫בכל פעם שהייתי בניו יורק,‬ ‫או איפשהו בבריטניה,‬
‫עיתונאי לבן היה בא ואומר לי, "אלוהים!‬
‫"נוכל לעשות כתבה בלעדית‬ ‫באורך של 9,000 מילים‬
‫"על איך שלא נותנים לך‬ ‫קול בנוגע למצוקה שלך?"‬
‫"סליחה, המצוקה שלי?"‬
‫"סלחי לי, גברתי, נראה שאת‬ ‫זקוקה לכתבה בנושא דיכוי מזרחי‬
‫"כדי להרגיש טוב יותר‬ ‫בנוגע למקום מגורייך. טוב?"‬
‫"תקשיבי, המצוקה…‬
‫"המצוקה של מישהו היא כמו הזקפה שלו.‬
‫"קשה להתעלם ממנה,‬ ‫אבל לא מנומס להעיר עליה."‬
‫היא אמרה, "אתה לא מבין.‬
‫"יש לנו קהל עצום והוא יחוש סימפתיה."‬
‫עניתי לה, "הקהל שלי קטן,‬ ‫אבל הוא יחוש אמפתיה. בסדר?"‬
‫סימפתיה…‬
‫סימפתיה זה כמו סרטון פורנו‬ ‫שאפשר לצפות בו להנאה.‬
‫אמפתיה זאת אורגיה, כולנו נדפקים יחד.‬
‫תקשיבו, בערך 30 אחוז מכם‬ ‫הגיבו לבדיחה הזאת.‬
‫אני צריך שתישארו בתום המופע כי…‬
‫זו לא הייתה מטפורה.‬
‫"איך היה במופע של ויר דאס?"‬ ‫"הוא מפרק את הקהל.‬
‫אתה יודע, זה ממש חזק…"‬
‫אני…‬
‫אני באמת מאמין‬ ‫שאם לא דוחקים אדם לפינה,‬
‫אם נותנים לו מרחב בטוח,‬ ‫אם מאפשרים לו לשמור על אנונימיות,‬
‫רוב האנשים ינהלו שיחה כנה,‬
‫יגידו את האמת‬ ‫וידעו להבדיל בין טוב לרע. מסכימים?‬
‫נכון? ככה אני חושב!‬
‫בואו נגלה. כבי את האורות, צ'לסי.‬
‫קאווי, כבה את האורות.‬
‫כן, אז עץ חג המולד לא כבה.‬
‫יש לי כאן חמישה חשמלאים בצוות‬ ‫ואף אחד לא הצליח להבין איך לכבות אותו.‬
‫והספיישל הזה ייצא רק בקיץ, לעזאזל! אז…‬
‫חבריי הבריטים,‬ ‫אז נהיה כנים זה עם זה? שננסה?‬
‫בכל פעם שמשהו קורה במדינה שלכם,‬
‫ל-80 אחוז מהעולם יש אפס סימפתיה כלפיכם.‬
‫אני מצטער, פשוט לא עבר מספיק זמן.‬
‫התעסקתם ודפקתם מלא מדינות במשך המון זמן,‬
‫ועכשיו יש לכם את התעוזה‬ ‫להתלונן על גיוון יתר באנגליה?‬
‫בשלב הזה, אנחנו אפילו לא רוצים‬ ‫פיצויים יותר. נכון, הודים?‬
‫בשלב הזה, אני לא רוצה‬ ‫שהמונרך שלכם יחזיר את הקוהינור,‬
‫אני רוצה שהוא יבלע אותו.‬
‫- הקוהינור: היהלום הגדול בעולם,‬ ‫נגנב מהודו. -‬
‫בואו נראה אם אלוהים‬ ‫באמת יכול להציל את המלך.‬
‫בואו ננהל שיחה כנה עכשיו, רוצים לנסות?‬
‫כן!‬
‫אם כבר להיות כנים זה עם זה, אתם יודעים…‬
‫שמאז 2019, כולנו בתחושה‬ ‫שעוקבים אחרינו ושעושים רווח על חשבוננו.‬
‫שמאכילים אותנו בסיפור הזה של טוב מול רע‬
‫אבל עם כל שנה שעוברת‬
‫זה נהיה פחות ופחות הגיוני.‬ ‫אנחנו סוגדים לגיבורים מזויפים‬
‫וחוגגים חוסר אינטליגנציה‬ ‫משום שמעמד הביניים איבד כל מצפן מוסרי‬
‫והפך לאובססיבי לצריכה ולכת של כוח.‬
‫כל הודי כאן יודע‬
‫שמאז 2019,‬
‫לא היה‬
‫סרט אחד טוב של מארוול ואתם יודעים את זה.‬
‫אלו גיבורים מזויפים.‬
‫אלו סיפורים מזויפים.‬
‫רגע, על מה חשבתם שדיברתי?‬
‫חבר'ה, זו רק בדיחה על סרטי מארוול.‬
‫אם כבר מדברים,‬ ‫אף אחד לא יכול לראות אתכם כרגע.‬
‫אף אחד. אתם בטוחים.‬
‫לא האנשים שמאחוריכם, שמתעלמים מכם.‬ ‫לא האנשים שלפניכם, שאתם מתעלמים מהם.‬
‫אבל הם כן יכולים לשמוע אתכם.‬
‫אז פשוט תעשו את הרעש‬ ‫שאתם רוצים שיזכרו אתכם בזכותו.‬
‫גנפאטי באפה!‬ ‫-מוריה!‬
‫כאדם מבחוץ, בצניעות,‬ ‫אני רק רוצה לומר,‬
‫אני חושב שהאימפריה שלכם מגיעה אל סופה.‬
‫ככה זה מרגיש.‬ ‫-כן.‬
‫מבחוץ, אתם קצת כמו הבחורה החתיכה בתיכון‬
‫שחזרה לפגישת המחזור.‬
‫ועכשיו היא כועסת שגם כל האחרים חתיכים.‬
‫וסין היא המנהלת ו…‬
‫ונראה לי שאני יודע…‬
‫זה בגלל שכל האנשים החכמים במדינה שלכם‬
‫מתנהגים כמו חארות מושחתים,‬ ‫אז הפסקתם להקשיב להם.‬
‫והתחלתם להקשיב לאנשים טיפשים‬ ‫שהם קצת יותר חכמים מכם‬
‫ולשכנע את עצמכם שאלו האנשים החכמים.‬
‫עכשיו כל העולם רואה אתכם‬ ‫באותה עין שראיתם את ג'ו ביידן.‬
‫סוג של, כזה…‬
‫הוא כבר לא יודע איפה הוא נמצא.‬
‫בואו נישאר בחושך הזה לרגע.‬
‫למקרה שלמישהו יש אקדח.‬
‫טוב, בואו נדליק את האורות.‬
‫אני לא חושב שאמריקה תיפטר מרובים‬ ‫אי פעם. זה כמו קריקט עבור ההודים.‬
‫אני מאמין בתוקף שצריך לאפשר לכל אמריקאי‬
‫לקנות רובה בכל גיל בלי תעודת זהות.‬
‫רק רגע, אבל לדעתי כן צריך‬ ‫לשנות את טכנולוגיית הנשק שלכם.‬
‫אני חושב שאתם צריכים‬ ‫להפעיל את הנשק באמצעות קול.‬
‫בכל פעם שתרצו לירות כדור, הרובה לא יירה‬
‫עד שתגידו משהו ברור‬ ‫ובאופן מושלם לתוך הרובה בקול שלכם.‬
‫ואני חושב שמה שצריך להגיד‬ ‫זה את כל התיקון השני לחוקה.‬
‫זה ישנה את כל תופעת‬ ‫האלימות באמצעות נשק לנצח.‬
‫אמריקאים יגידו, "אני הולך להרוג אותך‬
‫"ברגע שאסיים ללמוד במשך שבועיים."‬
‫אחרי שבועיים,‬
‫הבחור חוזר ואומר, "בארצות הברית של אמריקה,‬
‫"מיליציה מיומנת היטב‬ ‫נחוצה למען ביטחון המדינה,‬
‫"אין להגביל זכותם של בני אדם‬ ‫להחזיק נשק ולשאתו."‬
‫תחשבו כמה אנשים יכולים לברוח בזמן הזה.‬
‫אם אפל תטפל בנשק שלכם,‬ ‫אתם תפתרו את עניין הטרור הבינלאומי לנצח.‬
‫עם סירי!‬
‫אם אנסה עם המבטא שלי, "סירי!‬
‫"מיליציה מיומנת היטב‬ ‫נחוצה לביטחון המדינה,‬
‫"הזכות לשאת נשק לא תוגבל לעולם."‬
‫"יש חמישה סניפי סטארבקס באזור שלך."‬
‫קפה הפוך עם חלב שקדים.‬
‫"לירות בכל הפיליפינים!" לא! היי!‬
‫חבר'ה, יש לי ויזת תייר,‬ ‫אני לא מפחד מכם, מבינים?‬
‫אני הולך לטיפול.‬
‫המטפלת שלי היא מהנשים האלו‬ ‫שמחזיקות כוס תה קמומיל‬
‫במרחק שני סנטימטרים‬ ‫מהפנים שלה לאורך כל הפגישה‬
‫ואף פעם לא לוקחת לגימה.‬
‫וזה שהיא תיקח לגימה‬ ‫זו התקווה היחידה שיש לי בטיפול.‬
‫היא ג'דיי ארורה.‬
‫פעם היא אמרה לי,‬ ‫"אתה יודע, מר דאס, הרבה קומיקאים‬
‫"חוו אכזריות בילדותם.‬
‫"אז ההגדרה שלהם לאהבה‬ ‫היא דווקא ריחוק ומניעה."‬
‫ועניתי לה, "הידעת‬ ‫שאריה מזיין רק למשך 30 שניות?"‬
‫היא ענתה, "לא, לא ידעתי".‬
‫אמרתי, "יופי, כי זה אומר‬ ‫שלפחות אחד מאיתנו גילה מידע חדש‬
‫"במהלך השיחה הזאת!"‬
‫"מר דאס, אני רק מנסה‬ ‫להבין אם חווית טראומה בילדות."‬
‫עניתי לה, "גדלתי בהודו ובאפריקה.‬
‫"לטראומה שלי יש ילדות."‬
‫אלו טראומות הילדות שלי,‬
‫כשהייתי בן 12‬ ‫בריון בעט לי בשיניים כל כך חזק,‬
‫שבלעתי את השן של עצמי.‬
‫ואושפזתי והכריחו אותי לשתות‬ ‫כדי שאחרבן את השן שלי.‬
‫וזה עדיין לא קרה.‬
‫אני חושש שהיא עדיין בפנים.‬
‫ושיום אחד אעשה צילום רנטגן‬
‫ובבטן של גבר בוגר,‬ ‫הם ימצאו שן של ילד בן 12.‬
‫והם ישאלו "מר דאס, מה אכלת‬
‫"לארוחת בוקר היום?"‬
‫ואגיד, "לא, זו טראומת ילדות".‬
‫והם יגידו, "כן, עבור הילד שאכלת".‬
‫תקשיבו, ההורים שלי ידעו על בעיות נפשיות‬
‫אבל הם נתנו לי פתרונות הודיים.‬
‫אני אשתף, "אבא, יש לי חרדה משתקת".‬
‫"תעשה קפיצות כוכב."‬
‫"החרדה תקפוץ מהגוף שלך.‬
‫"ואז תיקח כורכום לריפלוקס חומצי."‬
‫לפני המופע באצטדיון,‬
‫ניסיתי משהו בשם שחרור מיופאציאלי.‬
‫מישהו ניסה את זה?‬
‫כן!‬
‫חבר'ה, אני אספר לכם. הייתי בקופנהגן.‬
‫ואיזה גבר גרמני יפהפה ושרירי בגובה 195 ס"מ‬
‫עם שיער בלונדיני ועיניים כחולות,‬ ‫נכנס לחדר שלי במלון.‬
‫אמרתי לו, "אם יש עוד כמוך, מגיע לכם רייך".‬
‫ואז הוא לקח את המרפק שלו,‬
‫שהיה החלק הלא שרירי היחידי בגופו,‬
‫דחף אותו לתוך הישבן שלי‬ ‫והתחיל להזיז אותו בסיבובים.‬
‫הוא ליטף לי את השיער,‬
‫ואמר, "יש לך עצב עמוק בתוכך".‬
‫ואמרתי לו, "לא, יש לי גרמני עמוק בתוכי".‬
‫והוא אמר לי,‬ ‫"צ'אקרת הגרון שלך חסומה לגמרי".‬
‫ועניתי, "כי דחפת‬ ‫את המעי הדק שלי עד לגרון".‬
‫והוא אמר, "אתה חייב לשחרר".‬
‫ואמרתי, "אני מרגיש אותו הדבר לגביך".‬
‫והוא אמר, "שחרר. תתמסר".‬
‫והתמסרתי לזרועות הגרמניות,‬ ‫החזקות והיפות האלה.‬
‫הרגשתי כמו צרפת.‬
‫ואז, ניו יורק!‬
‫חויותי שחרור רגשי מדהים.‬ ‫זה התנפץ מתוכי. אני…‬
‫לא בכיתי, הפלצתי במשך 42 שניות.‬
‫ואז צ'אקרת הגרון שלו נחסמה.‬
‫כל החדר היה בניחוח כוסברה.‬
‫הייתי מזועזע, כן?‬
‫אז עשיתי את הדבר היחיד‬ ‫שכל הודי עושה כשהוא נבוך בחו"ל.‬
‫כן?‬
‫אמרתי, "אדוני, אני מפקיסטן".‬
‫זה בסדר!‬
‫אפשר לשתף אתכם‬ ‫למה הלכתי לטיפול? זה בסדר?‬
‫כן!‬ ‫-אז טסתי. עשיתי 186 הופעות בחו"ל.‬
‫שרפתי את עצמי.‬ ‫ההופעה האחרונה שלי הייתה בסינגפור.‬
‫טסתי הביתה במחלקה ראשונה. ו…‬
‫התעוררתי, ושאלתי את הדייל הבכיר,‬
‫"בעוד כמה זמן ננחת במומבאי?"‬
‫והוא אומר לי,‬ ‫"מר דאס, הטיסה הזו היא ללונדון.‬
‫"בעוד עשר שעות ננחת בלונדון."‬
‫לך תזדיין!‬
‫"לא לונדון, מומבאי. אנחנו טסים למומבאי."‬
‫הוא ענה, "מר דאס, עליך להירגע מיד".‬
‫כי, אתם יודעים, כשגבר שחום עור עם זקן‬
‫מתחיל לצעוק יעד חדש למטוס…‬
‫זה יוצר מצב בעייתי.‬
‫הרמתי מופע בלונדון‬ ‫ממש ברגע האחרון, וכל הכרטיסים נמכרו.‬
‫נכון? קניתי כרטיס, עליתי על טיסה.‬
‫72 שעות מהחיים שלי נמחקו.‬
‫פשוט נעלמו.‬
‫ואז התבלבלתי לגמרי והתחלתי לבכות.‬
‫במחלקה ראשונה.‬
‫זה טרגי, חבר'ה.‬
‫אז בכיתי ושתיתי שמפניה דום פריניון ואז…‬
‫ואז ייבבתי ושמתי קוויאר על טוסט מלבה ו…‬
‫בכיתי כל הדרך לאנגליה,‬ ‫כל מה שרציתי זה להיות בהודו.‬
‫הרגשתי כמו ליידי מאונטבאטן.‬
‫רבים מכם לא הבינו את הבדיחה הזו.‬
‫שאסביר? אני אסביר, בסדר.‬
‫אז, חבר'ה, קוויאר זה ביצי דגים…‬
‫דעו את ההיסטוריה שלכם, בנצ'וד!‬
‫טוב, סליחה. אנשים לבנים.‬
‫בנצ'וד…‬
‫כשאתה מאושר, בנצ'וד הוא‬ ‫סוג של מה שמילת ה-כ' עבור שחורים.‬
‫כן.‬ ‫-נכון? קלעתי? תגיד, מה קורה, בנצ'וד!‬
‫היי, הוא הבנצ'וד שלי, נכון?‬
‫אבל כשאתה לא מרוצה,‬
‫בנצ'וד זה כמו מילת ה-כ' בקרב הלבנים.‬
‫תראו את הבנצ'וד הזה.‬
‫הלכתי לפסיכולוגית שלי ושיתפתי אותה,‬
‫"נמחקים לי ימים שלמים, אני משתגע?"‬
‫היא אמרה, "מר דאס, זו שנת 2024,‬ ‫כבר לא משתמשים במילה הזו".‬
‫עניתי, "אני לא משתמש בחוט דנטלי,‬ ‫זה לא אומר שהוא לא קיים".‬
‫היא אמרה, "מר דאס, נראה שיש לך בעיה‬
‫"עם לשבת בשקט עם הרגשות שלך.‬
‫"היית פעם בשקט‬
‫"ומאושר באותו הזמן?‬ ‫למה שלא תספר לי סיפור?"‬
‫עניתי, "אני לא מאמין‬ ‫שאני משלם בשביל לספר סיפור".‬
‫ואז שילמתי לה כסף כדי לספר לה‬ ‫את הסיפור ששילמתם לי כסף כדי לשמוע עכשיו.‬
‫זה הכול מודל עסקי!‬
‫שבועיים לפני המופע באצטדיון, נשברתי.‬
‫הייתי צריך פשוט לבכות.‬
‫והמחשבה ששברה אותי היא…‬
‫אני מספר סיפורים.‬
‫מה אם לא אצליח ל…‬
‫מה אם כן, אבל זה לא…‬
‫אז בכיתי בשקט.‬
‫מה שנראה פתטי כגבר.‬ ‫כי זה נראה כמו אורגזמה בלי קול.‬
‫זה הרעש שעוזר להבדיל מה זה, חבר'ה.‬
‫אמרתי, "אני יודע‬ ‫שאתה לא שומע אותי, אבל אתה רואה אותי?"‬
‫כשהייתי בן 24,‬ ‫הייתי שוהה בלתי חוקי בשיקגו.‬
‫נשארתי מעבר לתוקף הוויזה.‬
‫עבדתי במטבח עם טבחים מקסיקנים.‬
‫אנשים אכזריים.‬
‫קראו לי "לוס פלאטוס קולגה".‬
‫לפעמים הייתי ישן ברכבת.‬
‫עבדתי בין השעות שמונה בבוקר‬ ‫לשלוש לפנות בוקר וקפאתי.‬
‫ואיזה בחור בשם סרחיו‬
‫לימד אותי טריק.‬ ‫הוא אמר, "היי, קולגה, בוא הנה.‬
‫"אם פזונס קליינטה, הומברה קליינטה."‬
‫"אם הפטמות שלך חמות, הגוף שלך יהיה חם."‬
‫ואז הוא מזג מרק חם מהמסעדה‬ ‫לתוך שקיות עם סגירה הרמטית,‬
‫שם כל שקית כזו בתוך שקית זבל שחורה,‬
‫קשר אותן מאחורי הצוואר שלי‬ ‫כדי שהמרק יהיה תלוי לי כאן.‬
‫שמתי מעיל והרגשתי עטוף וחמים כל הלילה.‬
‫אף אחד לא התקרב אליי ברכבת‬
‫כי הייתי גבר שחום עור עם ציצים ענקיים.‬
‫ואתם יודעים, זה היה כמה שנים‬ ‫לפני שטרנסים הפכו לנושא שיחה.‬
‫אבל כמה שנים אחרי ה-11 בספטמבר,‬ ‫אז אתם יודעים…‬
‫המקסיקנים חשבו לעצמם,‬ ‫"אולי הקולגה שלנו טרוריסט.‬
‫"אולי מוצ'ו גרנדס סברוסו נגראס טטאס.‬
‫"ציצים שחורים וטעימים מאוד." ו…‬
‫לפעמים הייתי מתעורר ברכבת.‬ ‫זה ממש יפה, באמת.‬
‫אתם יודעים?‬
‫הייתי שומע קולדפליי באוזניות.‬
‫כשמרק חם על הפטמות שלי.‬
‫הראש שלי על החלון.‬
‫יוצאים מתוך מנהרה.‬
‫אתה מרגיש שמש‬ ‫על הלחיים שלך שמתחממות.‬
‫העיניים עצומות והכול נצבע…‬
‫בגוון כתום לא מחאתי.‬
‫ויש אור זהוב על הפנים שלך.‬
‫אתה מרגיש שרואים אותך.‬
‫ואתה לא יכול לזוז, כי יש…‬
‫הומלס ענק שישן עליך.‬
‫נשים הודיות, חלקכן מכירות את זה.‬
‫כשגבר כבד שוכב עלייך ואת פשוט נמחצת.‬
‫אל תסתכלי עליו.‬ ‫עיניים קדימה. להסתכל אליי עכשיו.‬
‫הדבר היחיד שיזיז‬ ‫את האיש הזה זה אוכל, נכון?‬
‫אז הושבתי את האיש‬ ‫במושב החלון. שמו היה יוג'ין.‬
‫שמתי אותו תחת אור השמש והוצאתי מרק.‬
‫הוא צחק ואמר, "היי, בן אדם!‬
‫"מה עוד יש לך בציצים האלה?"‬
‫ועניתי, "עוד מרק".‬
‫ואז החברים שלו הקיפו אותי,‬
‫חמישה גברים שחורים, נתתי לכולם מרק.‬
‫וכולם קראו לי במילת ה-כ'‬ ‫עם ציצי מרק קטן במשך חמש שעות.‬
‫"היי, קלטו את מילת ה-כ' עם ציצי מרק.‬
‫יצא לי לשמוע את שאה-רוח' ח'אן‬ ‫אומר לי שהוא גאה בי.‬
‫אישה גם התקשרה אליי‬ ‫ואמרה שאני אהבת חייה.‬
‫אבל כלום לא מתקרב לזה שחמישה‬ ‫גברים שחורים קוראים לך במילת ה-כ'.‬
‫זה גם הרגע שבו הרגשתי הכי אימהי בחיי.‬
‫אתם יודעים, לשלוף את הציצי ולהזין מישהו…‬
‫גבירותיי, אני לגמרי מבין.‬
‫סיפרתי את הסיפור הזה למטפלת שלי.‬
‫המטפלת שלי אמרה,‬ ‫"מר דאס, זה לא סיפור שקט בכלל.‬
‫"והם מאושרים יותר ממך."‬
‫אמרתי, "גברתי, את בכלל‬ ‫לא מבינה מה אני עושה, נכון?"‬
‫"תביני, האושר שצופים בו מהצד‬ ‫הוא גדול יותר מאשר האושר שחווים אותו."‬
‫אתם יודעים מה משותף לכל קהל בעולם?‬
‫הם נראים שונה, אבל נשמעים אותו הדבר.‬
‫כי אושר הוא רעש אוניברסלי.‬
‫בן אדם הוא רק רעש.‬ ‫אנחנו מתים כשאנחנו שותקים.‬
‫אם הייתי יכול לקחת‬ ‫את הקהל ולשים אותו במזוודה,‬
‫ולהעלות אותו על הבמה איתי‬ ‫ולקחת אותו מסביב לעולם,‬
‫כדי שיראה את מה שאני רואה,‬ ‫וירגיש את מה שאני מרגיש.‬
‫את תביני למה אנשים אוהבים מופעי סטנד-אפ.‬
‫אף אחד לא צופה בקומיקאי, אלא מקשיב לקהל.‬
‫השמחה שלהם יוצאת מהגוף.‬ ‫כי כשצועקים את האושר החוצה…‬
‫שמחה שלא נשמרת לעצמך,‬ ‫אלא מוקרנת החוצה הופכת לתקווה.‬
‫זה כוח.‬
‫אנשים בעלי כוח מבינים את זה.‬
‫הדבר שהכי מפחיד אותם‬ ‫הוא לא המילים שיוצאות לי מהפה.‬
‫אלא זה הרעש שמופק מהקהל.‬
‫קומיקאים רק אומרים מילים,‬ ‫הקהל אומר את האמת.‬
‫וזה מה שאני לא מבין.‬
‫למה אף אחד לא מכניס את הקהל למעצר?‬
‫הם הבעיה.‬
‫תראו, הם כל כך טיפשים.‬
‫כל כך קל להניע אותם באמצעות חנופה רהוטה.‬
‫המטפלת שלי אמרה, "מר דאס,‬
‫"יש לך הפרעה דיסוציאטיבית אגרסיבית,‬
‫"שמונעת מפוסט טראומה קיצוני."‬
‫עניתי, "את מתקשרת באופן מתעתע ומרמז‬
‫"שמונע על ידי תה קמומיל."‬
‫היא אמרה, "מר דאס, החרדה שלך יצאה משליטה.‬
‫"אני אתן לך מרשם לתרופה.‬
‫"מה דעתך על חוסמי בטא?"‬
‫עניתי, "אני מאמין בזכות של אישה לבחור".‬
‫הבדיחה הזאת טובה יותר‬ ‫אם מספרים אותה בהינדית.‬
‫"ויש לי נטייה להתמכרות,‬ ‫אני לא אקח כדורים."‬
‫היא אמרה, "טוב, אז תתאמן שבעה ימים בשבוע.‬
‫"האנדורפינים יוציאו אותך מהדיכאון שלך."‬
‫"אז עליי לעשות קפיצות כוכב?"‬
‫היא אמרה, "לא.‬ ‫קח גם כורכום לטיפול בריפלוקס חומצי".‬
‫גבירותיי ורבותיי.‬
‫אנחנו ברכבת.‬
‫כל החיים הם סיבוב על הרכבת.‬
‫וצעד אחד ברכבת הזו,‬
‫תחנה אחת היא אומללות, ייאוש וצער,‬
‫ופליקים בטוסיק.‬
‫בין אם אתם שקטים, בין אם אתם שמחים‬
‫או אם אתם זהירים או אם אתם פזיזים,‬
‫הרכבת תעצור בתחנה הזאת‬ ‫לפחות פעם אחת בחייכם. אני מבטיח לכם.‬
‫אז שלפו את הציצים שלכם ותחלקו מרק,‬ ‫בסדר? זה כל מה שאני אומר.‬
‫גם אם תעשו הכול נכון בחיים,‬
‫יום אחד ללא סיבה הקול שלכם פשוט ייעלם.‬
‫ואז יום אחד בלי סיבה זה…‬
‫עשרה ימים לפני‬ ‫הופעות האצטדיון שלי, משהו השתחרר.‬
‫אני לא יודע למה זה קרה. אבל…‬
‫אתם יודעים מה זה חופש לדעתי?‬
‫כשאתה לא טרוד כל הזמן‬ ‫במחשבה האם אתה יכול לדבר.‬
‫אתה יכול לדבר.‬
‫הקול שלי לא חזר בגלל רופאים או מרפאים.‬
‫הוא חזר כששליח אוכל הגיע.‬
‫- נותרו עשרה ימים -‬
‫הוא הביא לי משלוח אוכל‬ ‫ובאופן אינסטינקטיבי בלי לחשוב,‬
‫אמרתי, "תודה, בהאיסאהב".‬
‫זה פשוט יצא ממני.‬
‫ואז פשוט החזקתי אותו‬ ‫ובכיתי במשך 20 דקות ברצף.‬
‫פשוט בכיתי בזרועותיו.‬
‫והוא אמר, "יש לך הרבה תשוקה‬ ‫לעוף קונג פאו".‬
‫ואמרתי לו, "הגב שלך מתוח מאוד.‬ ‫יש לך עצב עמוק בתוכך".‬
‫אם לא תחשבו על מה‬ ‫שאתם אומרים, אתם תסתבכו לצרות.‬
‫וכשאתם בצרות, אל תחשבו על מה שאתם אומרים‬
‫וזה יוציא אתכם מצרות.‬
‫הנה שלושה סיפורים קצרים‬
‫שאיתם אסיים את המופע,‬ ‫שיוכיחו את זה. מוכנים?‬
‫סיפור ראשון, הייתי בן 18 בעיר ניו דלהי,‬
‫על אופנוע.‬
‫החבר שלי, סושיל, הסיע אותנו‬ ‫הביתה ממסיבה בבית חווה בדלהי‬
‫שבה שנינו לקחנו אסיד.‬
‫אם אי פעם נסעתם בדלהי בלילה,‬ ‫אתם יודעים את זה, לא צריך את האסיד.‬
‫יש כבר אשליות קיימות מראש כמו ביטחון.‬
‫הגענו לרמזור אדום.‬
‫בזמן שהתקרבנו לרמזור האדום,‬ ‫חתול חצה את הכביש.‬
‫זה שיבש לי את המוח.‬
‫פתאום ברמזור האדום,‬
‫ראיתי חתול עומד‬ ‫בגובה שישה מטרים עם עין אחת.‬
‫וקרן אור נורה מהעין של החתול.‬
‫החתול רקד ושינה צורה וככל שהתקרבנו,‬
‫החתול הפך לשוטר בדלהי.‬
‫עם פנס בידו.‬
‫משטרת דלהי מסנוורת אותך‬ ‫עם פנס לעיניים, מוכר לנו?‬
‫כאילו, "למקרה שעדיין לא עשית תאונה…"‬
‫אנחנו מתקרבים לשוטר הבכיר הזה‬ ‫שגובהו היה 195 ס"מ.‬
‫ואני נשבע באלוהים ששמו היה האנטה סינג.‬
‫התחלנו לברוח והוא סימן לנו לעצור.‬
‫אני מזכיר שאני בן 18, מסטול מאסיד.‬
‫אני מיישיר אליו מבט ועושה…‬
‫מיאו!‬
‫אם חשבתם שלברוח‬ ‫משוטרים בדלהי זה מעצבן אותם,‬
‫נסו לעשות להם מיאו.‬
‫הם מתחרפנים.‬ ‫הוא עקב אחרינו שלושה קילומטרים.‬
‫הגענו לעוד רמזור אדום.‬
‫עדיין לא הבנתי למה,‬ ‫זה הרגע שהחבר הנוכל שלי‬
‫התחיל לציית לחוקי התנועה.‬
‫הוא עצר.‬
‫האנטה סינג ירד והרביץ לי על הקסדה שלי.‬
‫זה בכל זאת כאב,‬ ‫חשבתי, "אז בשביל מה הקסדה?"‬
‫ואז הוא הכה אותי באמצעות הקסדה שלי.‬ ‫ואז הבנתי בשביל מה הקסדה.‬
‫ואז הוא התחיל להכות עם הפנס שלו‬
‫שחשבתי שהוא אור קסום‬ ‫אז תפסתי אותו עם הפנים שלי…‬
‫לטעום את הקשת שלו.‬
‫ואז הוא הסתכל על החבר שלי‬ ‫ואמר, "תראה לי את הרישיון שלך".‬
‫וחבר שלי, סושיל, שלף רישיון תלמיד נהיגה.‬
‫אני לא רוצה לעצור את המופע,‬ ‫אבל הבדיחה הזאת עובדת כאן?‬
‫כן? אני אסביר.‬
‫אז, חבר'ה, בהודו‬
‫כשיש לך רישיון תלמיד נהיגה,‬ ‫אסור לך לקחת אסיד.‬
‫אותו הדבר כאן?‬
‫ראיתי את הרישיון הזה‬ ‫חולף על פניי ויש בו צבעים, והילה ואנרגיה…‬
‫וצץ לי רעיון.‬
‫גם אני שלפתי את רישיון תלמיד הנהיגה שלי.‬
‫ואמרתי, "הפקח האנטה סינג,‬
‫"אם נשלב…‬
‫"את הכוח של שני רישיונות תלמיד הנהיגה…‬
‫"הם יהפכו לרישיון מלא, אדוני.‬
‫"כמו שאם שני סטודנטים ישכבו יחד‬
‫"הם יהפכו לפרופסור, אדוני."‬
‫והוא צחק כל כך הרבה שהוא שחרר אותי.‬
‫סיפור שני. הייתי בן 35.‬
‫ביליתי במועדון לילה במומבאי.‬
‫שלושים וחמש זה מספיק גדול‬ ‫כדי לדעת כמה אבסורדי טקס הלחימה ההודי.‬
‫נתקלתי באיזה זכר אלפא כשרקדתי.‬
‫כן? אותו גבר התרגז.‬ ‫הוא אמר, "אחי, הכול בסדר איתך?"‬
‫הייתי ממש מעוך.‬
‫אמרתי, "כן, זה ממש רך!"‬
‫הבחור השתגע.‬
‫הוא אמר, "לך תזדיין!‬ ‫פגוש אותי בחוץ אחרי השיר הזה".‬
‫אחרי השיר הזה. אז במשך ארבע דקות‬ ‫שנינו רקדנו בצורה מביכה.‬
‫תוך כדי יצירת קשר עין.‬
‫עד שנגמר השיר "טונאק טונאק טון".‬
‫שזה השיר הכי ארוך בעולם. רציני, חבר'ה.‬
‫זה אחד מתוך חמישה פזמונים‬ ‫של יצירת המופת של דאלר מהנדי.‬
‫"טונאק טונאק טון…‬
‫"טונאק טונאק"‬ ‫-"טה דה דה"‬
‫"טונאק טונאק טון, טונאק טונאק טון…‬
‫"טונאק טונאק טון, טונאק טונאק טון…"‬
‫לעזאזל! "טונאק טונאק טון,‬ ‫טונאק טונאק טון…"‬
‫ואז זה עולה סולם.‬ ‫"טונאק טונאק טון, טונאק טונאק טון…‬
‫"טונאק טונאק טון, טונאק טונאק טון…"‬
‫לעזאזל! "טונאק טונאק טון,‬ ‫טונאק טונאק טון…"‬
‫ואז זה יורד סולם.‬ ‫"טונאק טונאק טון, טונאק טונאק טון…‬
‫"טונאק טונאק טון, טונאק טונאק טון…"‬
‫פעם אחרונה.‬ ‫"טונאק טונאק טון, טונאק טונאק טון…"‬
‫שיקרתי! "טונאק טונאק טון,‬ ‫טונאק טונאק טון…"‬
‫לעזאזל עם השיר הזה!‬ ‫תחשבו על המסע הרגשי שעברנו עכשיו.‬
‫כי הם לא מתחילים ישר ללכת מכות.‬ ‫קודם, הם יעמדו במעגל‬
‫ויגידו לך כמה מבני המשפחה שלך הם יזיינו.‬
‫אני אזיין את אימא שלך, את אחותך, ואת אחיך.‬
‫אני אזיין את אימא שלך, את אבא שלך‬ ‫את הגנן שלך, את המזכירה שלך.‬
‫ותהיתי, "אני נחוץ בשביל זה?"‬
‫יש לך תוכנית גמורה, אחי.‬
‫אני מרגיש ש…‬
‫אני מרגיש שאנחנו‬ ‫מתאספים רק כדי להתעלל במשפחה.‬
‫התחלנו ללכת מכות, כן?‬
‫חשבתי שאוכל להחטיף אגרוף.‬
‫הבחור הפאנג'בי הזה‬ ‫נתקע עם החזה שלו בחזה שלי,‬
‫והתחיל לשפשף את החזה שלו בחזה שלי.‬
‫אמרתי, "אדוני!"‬
‫הפטמות שלי לא יודעות להבדיל…‬
‫בין חיכוך חושני לחיכוך אגרסיבי.‬
‫הוא גרם לשתיהן להזדקר‬ ‫כאילו זה ניסוי עם קתודה ואנודה.‬
‫ואז הוא הצמיד את הפרצוף שלו לפרצוף שלי.‬ ‫האישון שלו נגע באישון שלי.‬
‫והוא ראה את הזיכרונות שלי, אוקיי?‬
‫הוא אמר, "יש לך שן בבטן?"‬
‫ואז הוא התחיל לנשום אוויר חם לתוך הפה שלי.‬
‫ונשמתי אוויר חם לתוך הפה שלו.‬
‫כך הפכתי לדבר שאני הכי מתעב,‬
‫שזה איך שאני מרגיש לגבי הבחירות בהודו.‬
‫ואז הוא אמר, "מה תעשה לי? תעשה לי משהו?‬
‫"לך על זה, אידיוט.‬ ‫אני רוצה שתעשה לי משהו."‬
‫מה שפשוטו כמשמעו אומר, "תעשה את זה.‬
‫"אני רוצה שתעשה את זה.‬ ‫בבקשה. תעשה את זה. עכשיו!"‬
‫אז ליקקתי לו את האוזן.‬
‫זה היה נגיש.‬
‫אמרתי, "זה לא עימות. זה מעשה בהסכמה".‬
‫אל תשפטו את הטעם שלי.‬
‫יש לכם כריכי בומביי ממית'יבאי.‬ ‫אלו פרוסות לחם עם זיעת אשכים, אוקיי?‬
‫- מית'יבאי: מכללה במומבאי עם אוכל רחוב -‬
‫וגל של בלבול עבר על פניו של הגבר הזה.‬
‫הוא פשוט תהה,‬ ‫"אני לא יודע אם אנחנו מזדיינים או רבים".‬
‫כך אני מרגיש לגבי הבחירות בהודו.‬
‫ואז הוא הלך לחברים שלו ואמר, "הוא מאלה!"‬
‫תרגום, "אבל הוא מאלה".‬
‫יצא לכם פעם להיות כל כך מבולבלים‬ ‫שלא הצלחתם לנסח משפט הומופובי תקני?‬
‫ואז אפילו לא רבנו.‬
‫פשוט נכנסנו פנימה‬ ‫ורקדנו במשך ארבע שעות נוספות.‬
‫לעזאזל.‬
‫אני אתבונן בכם לרגע.‬
‫נותרו רק ארבע דקות למופע.‬
‫אתם יודעים, אני…‬
‫באתי למומבאי עם מזוודה‬
‫בלי קשרים, בלי כסף,‬ ‫בלי סצנה קומית, ומילאתי כאן אצטדיון היום.‬
‫אתם קולטים…‬
‫ואז…‬
‫חזר לי קול.‬
‫הופעתי בשתי ההופעות.‬
‫ממש לפני ההופעה,‬ ‫עמדתי מאחורי הקלעים בכנסייה.‬
‫עשיתי צעד ראשון לתוך האצטדיון ו…‬
‫הקול שלי שונה.‬
‫וכשאני אומר, הקול שלי שונה,‬ ‫אני מתכוון שהקול שלי שונה.‬
‫לפני שישה שבועות,‬ ‫לא ידעתי אם אעמוד כאן על הבמה.‬
‫זה מטורף. אתם יודעים, ה…‬
‫צפיתי ב… זוכרים את ההופעה‬ ‫של פרדי מרקורי ב"לייב אייד",‬
‫שלא היה לו קול?‬ ‫הוא יצא ושר ככה…‬
‫לעזאזל! כולם מכירים את זה.‬
‫זה לא אותו הדבר.‬
‫והיה לי עוד ספיישל שלם‬
‫שנטפליקס שילמו לי הרבה כסף לעשות.‬
‫שכבר חשבתי על כל מה שארצה לומר בו.‬
‫פשוט לא…‬
‫התחשק לי לחשוב כל כך הרבה.‬
‫רק חשבתי על…‬
‫"בן זונה!‬
‫"בן…‬
‫"זונה!‬
‫"בן זונה!"‬
‫משטרת מומבאי זימנה אותי.‬
‫האשימו אותי בגנבת בדיחה מעצמי.‬
‫זה מבלבל מאוד.‬ ‫כתבתי שני מופעים על הודו.‬
‫לשניהם היה נושא אחד משותף עם בדיחות שונות.‬
‫כן? אז הייתי צריך להסביר‬ ‫את מבנה הבדיחות למשטרת מומבאי.‬
‫ואני עומד להסביר לכם גם, מוכנים?‬
‫מומבאי, לכל בדיחה יש שלושה חלקים.‬
‫חלק ראשון, מידע עובדתי שאין עליו עוררין.‬
‫חלק שני, הנחת יסוד.‬ ‫חלק שלישי, שורת מחץ.‬
‫קבלו המחשה.‬
‫מידע עובדתי שאין לו עוררין.‬
‫לא כל הפטמות באותו גודל.‬
‫כן? הנה הנחת יסוד.‬
‫הפטמות שלי הן כמו הודו ופקיסטן.‬
‫שורת מחץ.‬
‫פעם הן היו קרובות יותר‬ ‫אבל עם השנים הן הלכו והתרחקו.‬
‫זו בדיחה סבירה. אני רק מאלתר…‬
‫דרך אגב, יש פה פקיסטנים הערב?‬
‫כן!‬
‫תקשיבו, אני אוהב אתכם.‬ ‫אתם תמיד מוזמנים למופע שלי, בסדר?‬
‫אל תפרסמו את זה ברשתות החברתיות.‬
‫איך קוראים לך, חבר מפקיסטן?‬ ‫-שזאד.‬
‫שזאד, אני באמת מאמין‬ ‫שיום אחד המדינות שלנו יהיו חברות.‬
‫אני באמת מאמין בזה, בכנות.‬
‫לא יודע, אני פשוט…‬
‫אנחנו פשוט צריכים למצוא אויב משותף.‬
‫בואו נפציץ את המלדיביים יחד.‬
‫לעזאזל עם המלדיביים!‬
‫חיל הים של שנינו יחד, שזאד.‬ ‫בוא נעשה את זה.‬
‫שישים וחמש מהספינות שלנו.‬ ‫שניים מאופנועי הים שלכם.‬
‫קדימה.‬
‫אפילו שזאד אמר, "שני אופנועי ים, מה?"‬
‫הנקודה שאני מנסה‬ ‫להעביר היא, בבדיחה אחרת,‬
‫החלק הראשון לא משתנה אף פעם.‬
‫תראו, מומבאי. הנה בדיחה אחרת.‬
‫מידע עובדתי שאין לו עוררין.‬ ‫לא כל הפטמות…‬
‫באותו הגודל!‬
‫הנה הנחת יסוד שונה.‬ ‫הפטמות שלי הן כמו הפוליטיקה בהודו.‬
‫שורת המחץ.‬
‫מאז שאני זוכר את עצמי…‬
‫צד ימין הרבה יותר רגיש.‬
‫עכשיו… זה…‬
‫קל מאוד להסביר‬ ‫את הבדיחה הזאת לקהל בסטנד-אפ באצטדיון.‬
‫קשה מאוד להסביר אותה‬ ‫למשטרת מומבאי בשמונה בבוקר.‬
‫עוה"ד שלי ואני הצגנו את התיק שלנו‬
‫מול השוטר הזה ממומבאי שנקרא המפקח טפסה.‬
‫כדי למשוך את תשומת ליבנו,‬ ‫הוא אמר, "היי!"‬
‫מיד, כל מולקולה בגוף שלי אמרה, "אבא'לה".‬
‫הוא הסתכל עליי ושאל,‬ ‫"הבדיחות האלה שאתה מספר,‬
‫הן מצחיקות?"‬
‫"המפקח טפסה, הכוונה היא‬ ‫שלא כל הפטמות…" סיפרתי הכול מההתחלה.‬
‫הסתכלתי על עוה"ד שלי‬ ‫שנראית כאילו היא רוצה לפרוש מהמקצוע.‬
‫כי הלקוח שלה צובט‬ ‫את הפטמות שלו בתחנת משטרה.‬
‫אפס תגובה.‬ ‫עכשיו כשבדיחה לא הולכת טוב,‬
‫הדרך להחזיר את הקהל היא לצחוק על עצמך.‬
‫אז אמרתי, "המפקח טפסה, אם אני אצטרך‬
‫"להיכנס לכלא בגלל בדיחות, אדוני,‬
‫"בבקשה, לפחות תן לי‬ ‫חודשיים בשביל לבצע פשע אמיתי."‬
‫וכדי לגדל זקן אמיתי כי אני‬ ‫קטן מדי ויפה מדי בשביל הכלא, אדוני.‬
‫אני אהיה כפוף תוך 15 דקות.‬
‫סוף סוף, האיש צחק.‬ ‫הצלחתי לגרום לו לצחוק.‬
‫הוא אמר, "אתה? אתה תהיה כפוך תוך דקה".‬
‫"רגע, אני אהיה כפוך תוך דקה?‬ ‫או שאהיה כפוף למשך דקה?"‬
‫והוא ענה, "גם וגם".‬
‫"אבל תקשיב…‬
‫"בהודו אין זכויות יוצרים על נושאים.‬ ‫אני אקח ממך הצהרה.‬
‫"ספר לי את כל מה שאמרת עכשיו, במראטהית."‬
‫- מראטהית: השפה הרשמית‬ ‫במדינה מהארשטרה שבהודו -‬
‫אני לא…‬
‫אז אני כזה…‬
‫ה…‬
‫אשכי החזה שלי…‬
‫- אשכי החזה שלי… -‬
‫אשכי החזה שלי הם לא אותו דבר.‬
‫- הם לא אותו דבר -‬
‫לא באותו כובד. הוא אמר, "כן".‬
‫- לא באותו כובד -‬
‫מערב מומבאי, מזרח מומבאי…‬
‫- מערב מומבאי,‬ ‫מזרח מומבאי… -‬
‫"קוק סטודיו". טונאק טונאק.‬
‫- מוזיקה פקיסטנית,‬ ‫מוזיקה הודית -‬
‫כמוני… גבר, גבר, גבר…‬
‫אשכים… התפזרו, התפזרו.‬
‫- אשכים… התפזרו, התפזרו -‬
‫הוא אמר, "אתה צריך להופיע עם זה.‬ ‫אפשר להזדהות עם זה מאוד.‬
‫"כן, אדוני, אבל זה לא גלובלי.‬
‫הוא אמר, "אל תהיה טיפש.‬ ‫קומדיה הודית היא לא גלובלית".‬
‫הוא כתב הכול.‬
‫כל מילה.‬
‫הוא אמר, "עכשיו עליי‬ ‫להחרים את הדרכון שלך. תן לי אותו".‬
‫נתתי לו אותו.‬
‫הוא שם אותו‬ ‫במרחק מטר וחצי, בתוך תיקייה.‬
‫מתחת לדף שבו כתובות הבדיחות שלי.‬
‫איבדתי את הדרכון שלי,‬ ‫אלוהים לקח לי את הדרכון שלי.‬
‫התפללתי…‬
‫בתחנת המשטרה ההיא.‬
‫וכשאני צוחק… כשאני נואש, אני צוחק.‬
‫הוא שאל, "משהו מצחיק?"‬
‫אמרתי, "המפקח טפסה,‬
‫"כתבת את הבדיחה שלי מילה במילה בתיק שלך.‬
‫"טכנית…‬
‫"זו הפרת זכויות יוצרים."‬
‫והוא צחק.‬
‫הוא שאל, "תכתוב בדיחה על כל הדבר הזה?"‬
‫עניתי, "אדוני, רק אם תרשה לי".‬
‫"אדוני, אני מבטיח שכשאכתוב את הבדיחה,‬
‫שורת המחץ תהיה עליי.‬
‫"מה איתי?"‬
‫"אדוני, אתה תהיה‬ ‫העובדה שאין עליה עוררין, אני מבטיח."‬
‫"אדוני, בבקשה. אני רק צריך את ה…"‬
‫"אני לעולם לא אשכח את זה. תודה לך."‬
‫"תדאג להוציא אותי טוב."‬
‫"אדוני, אדאג להוציא אותך אגדי."‬
‫"עכשיו לך."‬
‫"אתה מאושר?"‬
‫אני רק רוצה לעשות את זה‬ ‫לפני שנסיים, כי, אתם יודעים…‬
‫אמרו לי שאני חייב.‬
‫החיים‬‫… ‬‫הם אנכיים.‬
‫תרגום כתוביות: סיון שפירא‬