Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Bok. -Bok.
Još jedan ugodan dan počinje s nama u eteru.
Ako još niste izašli iz svojih domova,
uskoro ćete shvatiti da jednom kada izađete,
bilo bi vam bolje da ste ostali unutra.
Kad smo kod toga, evo pjesme koja će vam ugrijati srce
kad vam već ne može ugrijati tijelo.
Glazba!
Vitrival: Najljepše selo na svijetu
Otvoriš škure svojega doma
Novom jutru...
Bok, Stibel.
VELJAČA
O, Catherine! -O, Cathy!
Bok. -Kako si?
Dobro. - Dugo se nismo vidjele.
I ti si došla zbog Christiana? -Da.
Ajme meni...
Ne mogu vjerovati. - Jako tužno.
A djeca... - Pitam se što ga je spopalo...
Bez objašnjenja... Jako ružno.
Bok, Yannik. Pierre Bastin je.
S Benjaminom sam u crkvi.
Opet je počelo. Jedan veliki je na vratima.
Jesi li sada slobodan?
Koliko ti treba da dođeš ovamo?
Sjajno.
Sutra je Christianov pogreb. Bilo bi dobro da ga više ne bude.
Hvala, vidimo se.
Dobio sam Yannika. Stiže. -Super.
Imaš li detalje? - Da, sve sam zapisao.
Vidiš li što? - Ne. Crkva nema kamere.
A susjedi?
Pozdrav, Pierre, Benja. Otkud vi ovdje?
Dođi vidjeti.
O, ne! Grozno... Vidjeli ste što se dogodilo?
Već su označili dvoranu. - Da, vidjeli smo.
To je isti tip. Znak je isti. - Da, i ja tako mislim.
Ajme meni... - Nismo ga još uspjeli uloviti.
Bok, Willy.
Benoît! Dobar dan. Vidjeli ste ovo? -Da.
Bijesan sam! - Da, vjerujem vam.
Nije moguće... - Pozvao sam Yannika, stiže.
Yannik će to očistiti.
Do tada to moramo prekriti.
Ne može ovako ostati za pogreb. - Naravno da ne može.
Kada dođe ministrant, koji je veći katolik od Pape...
Vidi li to on, past će u nesvijest.
Bit ćemo u ophodnji, možda su još u blizini.
U redu, hvala. Hvala, Benja, Pierre.
Vidimo se. -Vidimo se.
Koji vrag?
Na vratima... -Koja koma.
Hoće li biti sve veći? I to sada na crkvenim vratima.
Hoće li policijska postaja biti sljedeća?
Sljedeći će biti na policijskoj postaji!
Willy i Benoît se nikada neće oporaviti od ovoga.
Sanjat će to tjednima. - Seksualne noćne more.
Njušiš li to? Prava stvar.
Ne, imam začepljen nos.
Ništa? -Ništa.
Nos ti je uvijek začepljen.
Ne znam, to je vanilija?
Cigara s Havane.
Gdje si to kupio?
Na Kubi?
U trgovini, što misliš? -Aha...
Samo slijedim liječnikove upute. "Odmaraj se!"
Rado bih se odmarao, ali stalno me zove za pomoć...
To se zove "delegiranje".
Ništa ne može sam... - Pozor, ophodnja!
Što ima? -Gospodo.
Dobar dan, policajci.
Anne-Marie, prijateljica tvoje mame.
Anne-Marie? - Živi niže u ulici.
Nemam pojma.
Ima leukemiju? -Što?
Leukemiju.
Njezina sestra je to shvatila. Spuštala se po stubama po guzici.
Nije mogla stajati, pa je otišla liječniku...
Njezin muž ima madež na vratu... -Da?
Rak kože. -Dovraga...
Svi imaju rak. -Da.
Christian je počinio samoubojstvo...
Pomisliš da se ljudi samo ubijaju
i da danas nitko ne umire od bolesti.
Ne kužim. Mrtva je ili nije?
Ne, samo objašnjavam situaciju. -Aha...
Kad smo kod toga, znaš li što o seksualnim grafitima?
Po Vitrivalu.
Vidio sam ih nekoliko. Mislio sam da je to onaj mali Turčin.
Ali on nije u Vitrivalu, što skida sumnju s njega.
Gdje je on? -Na izletu.
Izletu sa šestim razredom. -Dobro.
Nije u Vitrivalu.
Super im je krenulo, proveli su tri sata na benzinskoj postaji.
Zatim su djeca bila tako teška
da se njihova profesorica, gđa Marie, dok je igrala badminton s djecom
rasplakala.
Ajme. -Znači, sve je u redu.
Moglo bi se reći...
Mi idemo. -Hvala.
Vidimo se. - Sretno s ophodnjom, momci.
Poljubi me prije nego što me ubije
To što više nećemo nikada zajedno plesati
Imamo poziv Baptistea
iz restorana s krumpirićima La Renommée u Vitrivalu.
Pozdravlja sve svoje kupce...
Pozdrav. Bok. -Bok.
I prijatelje i roditelje, Véronique i Luca.
Što to imaš?
Sendvič. -Stari...
Dobar je. -Ne možeš miješati šunku i džem.
Odvratno... -Što je s tvojom starom, trulom tjesteninom?
Imam novu.
Jučer si je skuhao? -Nisam.
Imamo molbu Catherine.
Catherine iz Vitrivala izgubila je maramu na cvjetiće
te moli naše slušatelje da se mole sv. Antunu
kako bi joj pomogao naći maramu.
Zahvaljuje svima.
I danas je rođendan Louisea iz Vitrivala,
našeg omiljenog bubnjara!
Kada odlazim s posla, vani vlada mrkli mrak!
Dobro... - Jeste li vi što vidjeli?
O čemu je riječ?
O grafitima. Seksualnim grafitima u Vitrivalu.
Jeste li što vidjeli? -Nismo.
Iskaču poput zečeva. - Nema kamera?
Neće crtati grafite pred kamerom...
Neće stajati ondje gdje ih vide.
Što da postavite kamere na strateške lokacije?
To je kršenje privatnosti.
Osim toga, recite mi koje su to strateške lokacije.
Gdje bismo ih trebali postaviti?
Pa teško je reći gdje će sljedeće crtati.
Dobro... -A mali Turčin?
To smo već istražili. Na izletu je.
Netko drugi to crta... - Dakle, to ne može biti on.
Što je s digitalnim otiscima?
Smiri se, Bernadette. Ovo je Vitrival, ne Ekipa za očevid iz New Yorka.
Otisci i slično... - Nemamo mi novca za to.
Samo smo nas dvojica.
Treba ih uhvatiti na djelu.
Svi se trebaju ujediniti, pripaziti na njih i tako ćemo ih uhvatiti.
Stvarno mislite da bi odrasla osoba to činila?
Iznenadili biste se... - Očito su nesputani.
Onime što sve ljudi danas izvode.
Baš šteta. - Današnja djeca...
Stvari nisu kakve su bile.
Svejedno je neobično. -Da.
Pa danas nećete riješiti slučaj. -Ne bih rekao.
Mogu li vas razvedriti nečime? Na kuću? Colom?
Colom, radimo. - Može, hvala...
Hvala. Bok.
Nath?
Draga, jesi li kod kuće?
Ljubavi! -Ljubavi!
Završila sam sa zidovima u praonici.
Kako si? -Dobro.
Vidjet ćeš, super izgleda.
Dobro izgleda.
Da, pogledala sam nekoliko snimki. Dodala sam malo vode.
Vidiš li razliku? -Da.
ZABRANJENO BACANJE SMEĆA
Njezine misli su s Christianovom obitelji
na ovaj tužan dan za njih.
Evo i podsjetnika.
Veliki Vitrivalski krijes koji će se održati 25. veljače,
zapalit će najnoviji bračni par sela u 20 sati...
Opet smo te uhvatili! - Koji vrag?
Koliko ti puta moramo reći? Nema paljenja vatre na sto metara od kuća!
Naporan si... - Možda: "Bok, tata"?
Da, da... - Dobar dan, dragi unuče.
Ovo je užas. Dolazili smo već 10-20 puta.
Što još možemo reći?
Uvijek si to ti! - Nije to ništa.
Dim se vidi kod Benjamina!
Jako smo blagi. - Evo opet...
Nisam nikom naudio!
Pozvat ćemo kolege i provjeriti.
Mogući dim ići će prema šumi.
Mogući dim? - Preblagi smo... Pierre.
Mama će biti sretna kada sazna da njezin novac za odmor ide na kazne.
Ne tretiraj nas kao idiote. Dovodiš nas u škakljivu poziciju.
Ni nama ovo nije drago.
Kada drugi budu ovo radili, reći će: "A svojem tati nisi napisao kaznu!"
Slušaj, to je za Christianov pogreb.
To je novo. Jedna zvonjava za smrt, jedna za pogreb.
Uvijek su bile dvije zvonjave.
U Vitrivalu zvono uvijek zvoni dva puta kada netko umre...
Ovo će te skupo stajati.
Daj... -Ozbiljno ti kažem.
Nemoj slučajno opet zapaliti kada odemo. Znam ja tebe.
Zar ne možeš razgovarati s njim? Stalno se moramo vraćati.
Što da radim? - Vidiš što on radi!
Samo mu reci da ne pali vatre. - Misliš da me sluša?
Ma što učinili, stvarno mislite da će nas poslušati?
Trebam ga nadzirati cijeli dan?
Pa ovdje si. - Ali radim druge stvari.
Da, bubnjaš...
Da, i u čemu je problem? Nemaš drugog posla?
Stvarno... -Bok, dečki.
Nećeš ništa reći?
Neka radi što želi. Odrasla je osoba.
Tvoja ušteđevina za godišnji plaća sve te kazne.
Nemoj joj to govoriti. - Ali istina je.
Svejedno... - Svaki tjedan dobivamo pozive.
Od koga? Susjedi su obitelj! - Što misliš? Od onih kojima smeta.
Da, što god...
Bernarde, Jeane, ručak. - Dobro, stižem.
Pozdravimo gradonačelnika Vitrivala, Gaëtana De Bilderlinga.
Pozdrav, g. De Bilderling. - Bok, Jean-François.
Dobro ste? - Jako dobro, ti?
Dobro sam.
Imam tradicionalno pitanje. "Što je novoga u Vitrivalu?"
U Vitrivalu je sve dobro.
Naši stanovnici, kao i ja, uživaju u blagom vremenu.
Krećemo se po našem krasnom selu.
Ti trenutci koje dijelimo u Vitrivalu su jako vrijedni.
No svejedno stalno slušam iste pritužbe.
"O, ne, ne valjda još prokletnih radova na cesti!"
Razumijem vaše nestrpljenje.
I meni katkad dojade.
No sve vas molim za strpljenje.
Budite pozitivni, prihvatite te smetnje danas
jer će one uvelike poboljšati naš standard života.
Ne mogu u potpunosti odgovoriti na vaše pitanje bez spominjanja zdravlja.
Imam savjet. Čuvajte sebe i svoje voljene.
Posjetite liječnika ako trebate. Nemojte čekati da bude prekasno.
Prevencija je najvažnija.
Hvala, g. De Bilderling. Još jedno uznemirujuće pitanje.
Što je s grafitima? - Nema uznemirujućih pitanja.
Čvrsto ću odgovoriti. Svaki grafit je neprihvatljiv!
Pronalazimo grafite na našim zidovima proteklih tjedana.
Svi smo ih vidjeli.
Uništavaju javni prostor i kvare kvalitetu života
te stoga odgovorni moraju biti kažnjeni.
Naša policija, kojoj zahvaljujem, sve će promatrati.
Drago mi je to čuti, g. gradonačelniče. Vidimo se sljedeći mjesec.
Hvala, Jean-François. Vidimo se uskoro.
Dragi slušatelji, vraćamo se nakon reklame.
SREĆA
Bok, bako.
Bok. -Bok.
Kako si? -Dobro.
Dolazim u loš trenutak? -Ne.
Nisi nikoga vidjela?
Grafiti su posvuda, grafiti seksualne prirode.
Na... -Na autobusnoj stanici.
Da, zato nas je zanimalo jesi li vidjela što neobično.
Nisi? -Ne...
Nisi ništa primijetila? -Ovaj...
Dok ja pogledam van, prekasno je. Uvijek dođem onamo prekasno.
Dobro. -Netko je rekao...
"Jesi li vidjela da je netko hodao onuda?"
Pa...
Možda je netko bio ondje, ali nisam ih vidjela.
U redu. -Bez brige.
Ništa posebno? -Ne.
Ne? Još te zdravlje služi? -Dobro sam.
Sjajno. -Dobro si?
Vas dvojica imate krasne zube.
Misliš? -Idete li zubaru?
To je dobro, a ne kao ja. -Da...
Ja imam bolje od njega.
On ih zaboravi četkati.
Ja ih četkam svaki dan. -Aha.
Tko ima bolje zube? On ili ja?
Da vidimo... - Moji su savršeni.
Obojica imate dobre.
Ja ću uzeti bombon, za karijes. -Da, za karijes.
Benja se smiješi. On će prije potrošiti zube.
Jačam ih. - Da, ja ih čuvam.
Znate, stari ljudi potajno jedu bombone.
Zašto? Nema potrebe to skrivati.
Uzmi keks ako želiš.
Danas nije nitko dolazio?
Neka djeca su prije bila.
Zamisli ured.
Mjesto, ured. -Da.
S velikim prozorom? -Da.
Jer je važno imati dovoljno svjetla za rad.
Radionica je ovdje.
Moja radionica. -Da.
Ovo ti je važno. - Isto s veliki prozorom.
Ne, to su garažna vrata.
Oh... Zašto ja neću imati prozor?
Imaš ga. - Malo je sićušan.
Možemo ga povećati ako želiš.
Sviđa ti se ovako? -Da.
Pa mi... - To je velika renovacija...
Nećemo danas otići od roditelja.
Imamo vremena.
Nema žurbe.
Ne žuri ti se živjeti sa mnom?
Večeras ćeš biti kod kuće? - Ne, mama je napravila večeru.
Možeš i ti doći.
I moja mama je pripremila večeru.
Odbacit ću te.
Može.
Bok, Jany. Kako si? - Dobro. Ti?
Bok, prijatelji. -Bok!
...tri i četiri.
Otvori ruke Pusti neka svjetlost uđe
Daj je susjedu Svjetliju nego ikada prije
Otvori ruke Pusti neka svjetlost uđe
Neka se širi
Samo smo vježbali refren.
Kada... -Samo refren.
Dobro.
Ponovimo refren i zatim možemo završiti s probom.
Otvori ruke Pusti neka svjetlost uđe
Daj je susjedu Svjetliju nego ikada prije
Otvori ruke Pusti neka svjetlost uđe
Neka se širi...
Pimpeki! -Dosta!
Idite na kauč dok razgovaram s Benjom i Pierreom.
Uzbuđeni su. Nacrtali su ih na zidove tuša.
Vidite kakav problem. -Da...
Nisam ništa vidjela. - Nikoga u četvrti?
Nisam ništa čula. Spavamo sa zatvorenim prozorima...
Ne znam ništa više od toga, jedino...
Možda Germain... - Germain Titeux?
Da, u zadnje vrijeme se neobično ponaša.
Ne pozdravlja, povučen je... - To je pubertet.
Mi vršimo ophodnju... - Obično je prema nama veseliji.
Svratit ćemo. - Nemojte reći da sam vas ja poslala.
"Pauline je rekla da se neobično ponašaš!"
Julia, nemoj izazivati pokolj. -Dobro.
Nemoj napraviti štetu. - Samo budi u svojoj sobi.
Dođite pozdraviti. - Bok, prijatelji.
Vidimo se. Zabavite se na karnevalu.
Pomašite kroz prozor, a zatim spremite kostime.
Sretno! Bok.
Pimpeki!
1:42! Bravo, Germaine! - To je rekord!
Super! -Nije loše.
Da, nije loše.
Sve je u redu, Germaine? - Da, kod tebe?
Da. -Super.
Kako škola?
Isto kao i uvijek.
Stvarno, dečki? Došli ste pitati Germaina kako je?
Mislite da sam ja crtao grafite?
Ne griješiš.
Nisam to bio ja.
Stvarno? Zato ste došli?
Nakon što sam vas zvala deset puta radi idiota koji pali vatre?
Kada otvorim prozor, sve smrdi.
Prošli tjedan sam se prehladila.
Nisam mogla disati od dima.
Zalila sam vatru vodom, a on mi se smijao.
Dojadilo mi je to!
Nije valjda taj idiot od susjeda tvoj brat?
Tata mi je, ali što bismo trebali?
Situacija nije jednostavna.
Teško je.
Već smo bili kod njega kako bismo smirili stvari.
Sljedeći put ćemo poslati kolege pa će ga ozbiljnije kazniti.
Što drugo možemo?
Kažete da nešto poduzimate, a na kraju niste ništa učinili.
Germaine, nisi imao veze sa... Seksualnim grafitima?
Ne, obećavam. - Nije, naravno.
Dobro. -U redu.
Nije ništa osobno. Samo radimo svoj posao.
Kako kažu: "Prevencija je najvažnija."
Mi idemo. -Vidimo se.
U kuhinji imate pite od jabuke.
Hvala.
Lijepo izgleda. -Da.
Bilo je najteže početi. Nikada to nisam radila.
Nisam znala kako nanijeti zaštitnu boju.
Koju si rabila? - Za zidove podruma.
Trebaš 500 galona. Moraš je mijenjati svaki tjedan.
U Finskoj i Norveškoj imaju izvorsku vodu, znaš?
Tako štede vodu.
Mogli biste izgraditi i malenu terasu.
To je tek početak!
Radovi su u tijeku. Terasa je planirana za poslije.
Ide krivim redom. -Zašto?
Napravio si nordijsku kupelj prije kuće!
Pa to je samo nešto ekstra.
Život je lijep.
Ptičice pjevuše...
To je za Baptistea.
Da...
Malo je neobično, nije li? Da se objesio ondje.
Zašto? -Ne znam...
Ondje je radio.
Nije to dobro promislio. -Nitko neće više ondje jesti krumpiriće.
Zašto ne?
Ako se netko negdje objesi, nećeš ići onamo.
Kada netko umre u kući, kuća se neće lako prodati.
Neće lako, ali prodat će se.
Nastavio bi ići u restoran čak i da su ondje ljudi umrli.
Da...
Samoubojstvo... Nikada ne znaš kako ljudi žive.
Još uzimaš vlak? - Sada je zaprljan.
Što je s vlakovima? A automobilima?
Sjeti se svih nesreća. Ljudi koji se zabiju u stablo.
Svih onih koji se bace s mosta.
Ista stvar. Možda se ovdje dogodio masakr.
Masakr ovdje! - Streljački vod, možda tijekom rata.
Ne znam, možda se netko objesio s onog stabla.
Sve je zagađeno. Što onda? Nikada nećeš izaći iz kuće...
Kužiš? -Ima smisla.
Najbolje je ne razmišljati o tome.
Ekipa s radija Chevauchoir, kao i naši slušatelji,
šalju iskrenu sućut obitelji Baptistea iz Vitrivala.
Svi smo ga dobro znali jer je posluživao stotine,
ako ne i tisuće prženih krumpirića u La Renomméeu.
Njegova smrt ostavit će prazninu u Vitrivalu,
no svatko ima svoj put i moramo to poštovati.
A sada malo glazbe koja će nam utješiti srca, nadam se.
Zapalili smo krijes prije 40 godina. -O, da!
To nam je donijelo sreću. - Zadnji ste se vjenčali?
Da, jesmo.
Da sam barem ja mogla. - Trebala si se kasnije vjenčati.
Tko ga je još iz obitelji upalio?
Marie i Florent. -Aha.
Krijes je baš krasan, nije li?
Ugrije te. - Bole me oči...
Ove godine je jako vruć.
Bole me oči... - Bole te oči?
Zatvori oči... -Pokrij ih.
Što tvoja dama pije? - Najviše što može!
Bio je zdrava uma, imao dobar život... Nikada ne bi počinio samoubojstvo.
Nikada ne znaš kako se ljudi osjećaju. -Naravno.
Ali iznenađujuće je, nije li?
Slažeš li se? -Ne.
Dakle, neće biti istrage?
Čak i da je bude,
mislim da ne postoji razlog da bismo posumnjali u ubojstvo.
Bilo je to samoubojstvo.
Razočarana sam.
Pjevaju livade Pjeva cvijeće
U srcu mi je radost
Pjevaju livade Pjeva cvijeće
Sreća je u Gospodinu
Svi putevi svijeta
Neka te vode u raj
A ćudljivi vjetar
Neka te vodi do sunca
Pjevaju livade Pjeva cvijeće
U srcu mi je radost
Pjevaju livade Pjeva cvijeće
Sreća je u Gospodinu
LIPANJ
Koji je ovo vrag?!
Hajde, idi kući! Ometaš!
Jebemu... Ona misli ozbiljno?
Što ti je? Završila si?
Idi kući, Louise!
To je zadnje što nam treba!
Hej, Jeane. - Hej, Bernarde.
Što ima? Što se dogodilo? - Dođite vidjeti.
Ondje? - Da, visjelo je s onog čavla.
Bernarde, koliko si dugo bio ovdje prije dolaska rođaka Jeana?
Nemam pojma, nekoliko minuta? Vraćao sam se traktorom.
Zatim sam čuo zvuk.
Vidio sam traku i shvatio što se događa.
Pogledao sam van, ali ondje nije bilo nikoga.
Zatim se pojavio Jean. On vas je nazvao.
Kako si čuo zvuk kad si bio na traktoru?
Znam da je čudno, ali čuo sam zvuk.
Dobro... Jeane, ne bi li trebao biti na poslu?
Završio sam prije.
Budući da smo trebali raditi zajedno, tražio sam ga i zato sam došao.
Dobro.
Nisi nikoga vidio? Baš nikoga?
Ne, nikoga.
Provjerio sam čak i u grmlju. Baš ništa, nema nikakvog traga.
Ne razumijem, nema smisla. Zašto se objesiti na tuđem posjedu?
Objesiti se na svojem posjedu... Imali bismo leš u rukama!
Bilo bi to sjajno. Što bismo bili učinili s time?
Tata nije htio da nazovemo, ali s obzirom na ono što se događa,
bilo bi to bolje za vašu istragu.
Što bismo učinili s tijelom?
Da sam ga vidio, bio bih ga ustrijelio i gotovo.
To nije rješenje! Tada bismo te zatvorili.
Ne znaš što je ljudima u glavi. Loše se osjećaju, nisu dobro.
Gdje je teta Cathy? Je li ona što vidjela?
Poslovno je u Kinshasi. Otišla je prije tjedan dana.
Pa da. -Sami smo.
Bilo bi to šesto samoubojstvo! Ne razmišljate dalje od toga?
Pet samoubojstava u tri mjeseca... I vama to ne smeta?
Jeane, policajci su. Nisu mentalisti.
Razmišljamo o tome, ali što još možemo učiniti?
Nemamo tu moć da mi odlučujemo o tuđim životima.
Da... -Nismo psiholozi.
Istina.
Hajde, idemo u ophodnju. Možda nekoga vidimo.
Jeane, samo budi smiren.
Pomisli na to da je jedno samoubojstvo izbjegnuto.
Osim ako se objesio negdje drugdje. -Tako je...
Nakon smrti Jean-Françoisa,
radio Chevauchoir je prekinuo emitiranje...
Nemam što prijaviti, osim da ste vas dvojica beskorisni...
Hej, pripazi na rječnik. - Bez uvrede, ali...
Nije da ljudima na čelu piše "samoubojstvo".
Svejedno, sve ovo me natjeralo na razmišljanje. -O čemu?
Zapisivao sam neke opaske. - Primijetili smo, hvala.
U ovoj bilježnici bilježio sam svačije dolaske i odlaske.
Ali ono najvažnije, njihovo "mentalno stanje".
Zeleno znači "dobro",
narančasto "prosječno", crveno "nimalo dobro".
Ako voze, teško je reći, ali nakon nekoliko prolazaka mi bude jasno.
I?
U tablici sam sažeo mentalno stanje svih.
Tko je u crvenom?
"Ujak Bernard".
Da Jean nije ranije došao s posla, bio bi mrtav, uvjeren sam.
Nije tako komplicirano.
Posljednjih pet samoubojstava bilo je u crvenom.
Christian, Baptiste od prženih krumpirića,
Stéphane, Michel, Jean-François s radija.
Svi crveni. Samoubojstva.
Dobro napravljen posao... Ali nije nikakav dokaz.
Ali je dobar indikator.
"Dobar indikator" tvoje subjektivnosti.
Moja subjektivnost je prilično objektivna.
Nisi genij. No moj brat...
Budi drag prema Benjaminu. -Jesam!
Znate da poznajem ovo selo. - Nismo rekli da ne poznaješ, ali...
Nije zato... - Što "nije zato"?
Sve je unutra.
Četiri su sata, gladan sam.
Možete ići, radije bih jeo sam.
Neću vas zadržavati. -Dobro...
Kada pojedem, nastavit ću bilježiti svoje opaske.
Svi u crvenom će umrijeti.
Hvala na informaciji.
Pierre, nemoj se večeras svađati s Louise. Roditeljima je dosta.
Uživajte. -Vidimo se.
Benja... -Što je?
Vidio si zapis o Nath? - Da, to su gluposti.
Totalno sranje. Ne vjeruj svemu što kaže tvoj brat.
"Namrštene obrve", Nath... Da, jer vozi i pod stresom je!
To ne znači da će se baciti s mosta.
Znaš je bolje od njega. - Naravno!
Mršti se. To radi.
Ti stalno zijevaš. Kad kiši, kad je vjetrovito...
Kiša ili sunce, ti zijevaš.
Ona se mršti. Nema potrebe razgovarati o tome.
Jesi li vidio još koje ime u bilježnici?
Nekoliko njih, ali bio sam koncentriran na Bernarda.
Svejedno, ovo je bizarno.
Bizarno, ali ne i nevjerojatno. -Točno...
Ti si u zelenom. - Naravno da jesam!
Nisam vidio tvoje ime. - Ni ja. Možda je na drugoj stranici.
Nadam se da nisam u crvenom.
Samo ti to možeš znati.
Istina.
Da? -Pozdrav.
Pozdrav, nećaci. - Bok, Catherine.
Dobro si, teto? -Jesam...
Vrata su bila širom otvorena. Bojali smo se da je netko provalio.
Kada ljudi umiru... - Treba biti pozoran.
Tvoji prištići su bolje?
Nisu prištići... Ali dobro su.
Možemo li pomoći?
Slušajte... Nikamo mi se ne žuri.
Otkad je baka završila u bolnici, stvari su postale malo komplicirane.
92 godine. -Točno.
Drugi ti ne pomažu?
Slušajte, svi imamo svoj ritam.
Katkad se nađem s Isom pa malo jadikujemo...
Pokušamo počistiti kuću...
Već smo se riješile nekih stvari.
I klavir odlazi. Tvoja sestra će ga uzeti.
Nije li bubnjanje već dovoljno?
Ne, čini se da joj bubnjanje nije dovoljno.
A i dobro je što ostaje u obitelji.
To je istina.
PARKIRNO MJESTO GRADONAČELNIKA
U redu, dobro.
Reći ću službenicima iz ophodnje pa će vam se oni javiti.
Moram ići, policija je ovdje. Dobro?
Dobro, hvala na pomoći. Vidimo se.
Kako ide, dečki?
Pierre, čokolada? - Ne, hvala.
Ne voli te. - Tebe ne trebam ni pitati.
Dobro smo, unatoč svim samoubojstvima...
Glave su nam i dalje uzdignute. - Pa nadam se da je tako.
Kad smo kod toga, dobio sam letke...
Iz SOS Samoubojstva.
Bilo bi dobro da ih podijelite ljudima.
Sadrže određene informacije i zanimljiva pitanja o samoubojstvu.
Laure, objavi ovo na Facebook stranici našeg sela.
Tako će ljudi imati ove informacije.
Dobro. -Hvala.
Bit će komplicirano obići cijelo selo i dijeliti ih svima koje sretnemo.
Ne morate ih dijeliti svima, nego zainteresiranima.
Kao što uvijek kažem, vaša je uloga prevencija.
I kao što znate, prevencija je ključna.
Da, ali to je teška tema za razgovor.
"Oprosti, Gaëtane, nekako si mi blijed. Izvoli letak o samoubojstvu."
Nema tu srama. Moramo to nadići.
Morate moći reći: "Bojim se da nisi najbolje."
Mislim da je to posao za obojicu.
Kad smo već kod toga, što je s vandalizmom?
S kurcima? -Falusima.
Imamo skupinu od četiriju umirovljenika
koji nas izvještavaju o onome što vide u šetnji.
Pa... Jeste li ih našli?
Nismo još, ali mislim da je to dobro.
To je građanska inicijativa, pomaže izgraditi društvene odnose.
Morate im jasno reći da samo rade na prevenciji.
Ne smiju se dovoditi u opasnost.
To je jako važno.
Računam na vas dvojicu.
Rekli smo i da ćemo razgovarati o projektu "Zeleniji Vitrival".
Roštilj kreće. Brzo se vraćamo, DJ Julien je s nama!
Šank broj dva je otvoren.
Šank broj jedan nudi kolo sreće...
Uživajte i nastavite piti. Sunce je izašlo, morate piti.
Najbolje da to počistite. -Ne!
Pozdrav, Benja. Bok, Pierre. -Bok.
Pierrette, Isa, što ima?
Zvala sam gradonačelnika.
Rekao je da dijelite letke. Zašto ga ja nisam dobila?
Tek smo počeli dijeliti letke.
Ali idemo polako. Ne želimo plašiti ljude.
Ali svi u selu su uplašeni! - Znamo... Kao ste vi inače?
Zabrinuta sam za Pierrette i Germaina.
Mama, ne brini se, sve je u redu. - Pierrette je ostavio dečko.
Grozno. Dobro si?
Dobro sam. -Nisi.
Raspada se, dva dana prije ispita.
Koji gad!
Zabrinuta sam za njih, uz sva ta samoubojstva...
Šešir mi je dobro namješten.
Je li? -Jest.
Sjajno. -Dobro, sjajno...
Aha, tu ste! - Gdje si ti bio?
Kružim satima!
Gdje si bio? - Prešao sam cijeli Vitrival i ništa!
I mi smo! - Ja sam završio, ljutite me!
Idem kući. -Tko to kaže?
Drzak si kada nas ovako ostavljaš!
Idem kući. - Samo tako? Smiri se!
Ovo je trebalo biti zabavno! Sada sam ljut.
Zašto nisi išao s nama?
Kamo ćeš, Noële? Vrati se! -Završio sam!
Vrati prsluk. - Sa zadovoljstvom, gospođo.
Lijepo ga vrati. Hvala, gospodine.
Evo prsluka. Pozdrav!
Razočarao si nas. -Bok!
Sretno! -Bok.
Vidimo se.
To nije bilo lijepo. - Ne, nije.
Oho, sunce je izašlo!
Hoćemo li prošetati?
Naš Benjamin rano rani!
Što je bilo?
Jako pametno...
Hoćeš li vafle? - Ne, hvala.
Mačete su zakon.
Bernard je oduvijek htio kongoansku mačetu,
pa sam mu donijela dvije.
Zakon.
Teta Cathy, Bernard je dobro?
Nije uopće.
Zašto to kažeš? - Jer sam uvjerena da laže.
Laže! Pokušao se ubiti u šupi.
To je malo pretjerano, nije li? - Ne. Postoji razlog zašto nije dobro.
Od bakine smrti nije dobro.
Ima problema sa zdravljem.
Radionica je u komi, lista čekanja nema kraja.
Klijentima je dosta, žale se... I ja ih razumijem.
Misliš da ga to muči?
Naravno! Ali muči i mene!
Kao da živim s duhovima.
Za večerom sam ili sama ili njih dvojica razgovaraju o autima.
Dosta mi je toga. - Cathy, ti si uvijek optimistična.
Da.
Misliš li da bismo mu trebali reći da posjeti psihijatra?
Ne! To je pretjerano.
Upravo si rekla da se pokušao ubiti.
To je samo pretpostavka.
Slušajte...
Promijenimo temu.
Pierre...
Kako napreduju pripreme za putovanje?
Moram naučiti dobro govoriti engleski.
Kamo ono ideš? - U Ameriku, u Kansas.
Hej, pusti mene da kažem!
Idemo u Kansas, posjetiti obitelj koja je ugostila Élisabeth.
Fora.
Da... Kako je bilo u Kongu?
Sjajno.
Srela sam kolege s kojima sam radila 20 godina.
Bilo je baš super.
Fora. -Da.
Posjetili smo i rezervat Bonobo.
Oho.. A gdje si bila smještena?
U šefovoj rezidenciji, bilo je sjajno.
Ondje postoji velika razlika između bogatih i siromašnih.
Mogu zamisliti. - Bila sam na pravoj strani ograde.
Mama? -Da.
Je li to jer si dio Anti-penis brigade?
Da, to je osobni napad. Sigurno.
Odjebi! Naporna si!
Sve si raspizdila!
Loiuse!
Ozbiljno? - Što je? Gdje je Pierre?
Bok, Jérôme. Što ima?
Kakva slučajnost! Pierre nije ovdje.
Ako su to drugi, nema problema. Ali ako je njegova sestra...
Što se događa?
Mjesecima nas maltretira svojim bubnjanjem!
Oh, jadni vi!
"Ova zločesta cura me maltretira!"
Prevući ću bubanj tvojim mudima!
Jesi li to upravo čuo?!
Prijeti mi! Što kažeš na to da te razbijem, lezbo?!
Lezba?! Ubacio si i homofobiju?!
Hej! Jeste li vas dvoje završili?!
Odjebi! -Dovraga...
Dođi, razgovarajmo.
Neću ti se ni približiti! Svi ste u tome!
Svi ste ista incestuozna obitelj! - Pazi što govoriš!
Zašto ne može svirati u bendu?
Znaš zašto! - Jer nemam muda!
To je koma... Ne želite saslušati jedno drugo.
Zaboravi, idiot.
Odlazim! Pobijedio si, idiote. - Ne vraćaj se, droljo!
Jérôme, što ti je?
Bubnja mjesecima. Ne mogu to više podnijeti.
Da dođem bliže? - Pusti me. Želim biti sam.
Louise, pretjerala si. Moraš prestati.
Sljedeći put ćeš dobiti kaznu. Drago mi je što Pierre nije ovdje.
Još jedan frustrirani muškarac... - Ne vrijeđaj me. Ja tebe nisam.
Što ja mogu učiniti ako žene ne mogu sudjelovati u paradi?
Znaš da sam se uvijek željela priključiti orkestru?
Mislila sam da će biti dovoljno naučiti bubnjati. Trebalo bi, ali nije.
To ti je tako. Cure ne mogu bubnjati na paradi.
To nije fer, promijeni to. Ali budući da to ne želiš učiniti...
Kako to misliš, promijeni?
Kad već želiš biti bubnjarica, napravi svoj ženski sastav.
Kakvo je to razmišljanje? Zašto da napravim svoj sastav?
Sastav već postoji, ali ne!
Nije nimalo fer! - Život nije fer.
Nećeš riješiti stvari gnjaveći Jérômea, znaš?
SINAM SINAM zove VITRI-1, prijem.
VITRI-1 se javlja SINAM-u, prijem.
SINAM govori VITRI-1.
Ometanje riješeno na Rue du Bois des Mazuis 64. Primljeno.
Nakon smrti Jean-Françoisa...
Sranje!
Pokušao sam plinom, ali bezuspješno.
Da, rekao si.
Trebao bih ih jednostavno ustrijeliti, ali...
To bi bilo preglasno. Susjedima se ne bi svidjelo.
Zato rabim zračnicu.
To ih omami pa ih dokrajčim lopatom.
Znaš što bi bilo najbolje?
Rado bih kupio sokola.
Ondje bih izgradio prečku.
Odande bi ih uhvatio i... Bum!
Proždro bi ih.
Ali Nath nije oduševljena idejom.
To me ne čudi.
Ja bih se brinuo za njega.
Jako bih ga razmazio.
Imate li vi štakore? -Ne... Élisabeth je bila opsjednuta time.
Postavili bismo otrov posvuda, ali ništa ne bi pojeli.
Da, sigurno ih imate.
Vidjet ćemo.
Morate se zaštititi.
Jesi li to čuo? - Nisam, gluh sam.
Što to radiš? Spusti to.
Spusti to.
Moraš se isključiti. - Imaš pravo.
Inače nikad kraja...
Jebemu... Nevjerojatno. - Tata zove.
Da?
Provjerio si?
Samoubojstvo.
Ma ne...
Mislio sam da je sletio autom s mosta.
Ali ne, ustrijelio se u glavu, pao, smrskao lubanju.
Sranje.
Udvostručio je šansu da ne zezne stvar. -Šališ se, zar ne?
Što da su ljudi to gledali? Što da ga je gledao netko s djecom?
Nije razmišljao o tome. Prolaznicima bi to bilo koma, ali...
Moraš priznati, učinkovito je.
Promašio sam!
Utapanje, mislim. -Da.
To je najgore. Treba vremena...
I patiš. -Jako patiš.
Da se mene pita, ja bih...
Pojeo nešto otrovno ili se objesio.
Da.
Nešto što dugo traje nije ustvari samoubojstvo.
Nego nanošenje štete samom sebi.
Ali tada umreš, pa je to samoubojstvo.
Da, ali ne želim da boli prije nego što umrem.
Da...
Vidjeli ste boju?
Nije vam dugo trebalo da se predomislite.
Zašto nije zapisano cijelo selo?
Ja se bavim raskrižjem, a za ostalo rabite svoje mozgiće.
Nisam mentalist.
Zna li još tko za ovo? -Ne.
Osim Charlotte. Ona misli da sam lud.
Ja sam kao neshvaćeni umjetnik koji kreće s metafizičkim trabunjanjem.
Ali ovo stoji. Vidjet ćete.
Vidjet ćemo.
Sve je u redu?
Savršeno, "g. François Mirador". - Tako je već bolje.
Još nešto?
Julien, samoubojica s mosta, bio je u crvenom u mojoj bilježnici.
Primijetili smo.
Onda i ne moram reći da ste to mogli spriječiti
da ste prije pogledali moju bilježnicu.
Isto vrijedi i za tebe.
To nije moj posao. - Nego je naš?
Ljudi, prestanite optuživati jedan drugoga.
Moramo surađivati inače smo gotovi.
Vidimo se. - Da, vidimo se.
Charlotte. -Bok.
Sranje, u crvenom si. -Nisam.
Kunem se, vidi. - Nisam u crvenom.
Samo sam se šalio. U zelenom si.
Ionako ćemo svi umrijeti jednog dana.
Napravio je dobar posao u toj bilježnici.
Kada malo razmisliš, svi smo u crvenom na neki način.
Dobro si, filozofe? Govorimo o samoubojstvu.
Želiš li umrijeti? Ne! Onda se smiri. Skreni lijevo...
Možeš li mi prestati naređivati?
Smiri se, samo ti dajem upute. Ne naređujem.
Dobro si? Zaboravio si se jutros posrati?
Kao da je tebe briga...
Briga me je, ali što mogu? To je život.
Ne možeš samo reći: "To je život". Šest samoubojstava u tri mjeseca.
To nije slučajnost. Nešto se događa ljudima u glavi. Sociološki je.
Što je, sada je to zavjera? - O čemu govoriš?
Smatraj se sretnim jer ti nitko u obitelji nije u crvenom.
Nathalie je u narančastom, ali to se ne računa.
Tu je i Bernard. I Simon. -Što?
Simon, tvoj brat. - Baš, dobar pokušaj.
Sranje...
Ne možeš držati sve loše u sebi. -Da...
Uz sve, sva silna samoubojstva, zabrinuti smo.
Brat si mi, njemu si bratić.
Stalno nam je do tebe. Nemoj držati sve za sebe.
Uvijek smo te viđali vani.
Na biciklu, dok si išao na piće...
A sada te više ne viđamo.
Nemam vremena.
Sve je u redu s curama?
Volio bih provoditi više vremena s njima.
Dobro je što je Sophie ovdje. - Sve je u redu sa Sophie?
Da, ali katkad se pitam bi li joj bilo bolje bez mene...
Zar si glup? Ti to ozbiljno?
Ne znam...
Ne boj se razgovarati s nama ako imaš crne misli.
Dobro...
Sigurno? -Da.
Dobro. Imamo ovaj letak koji dijelimo.
Ljudima je često lakše razgovarati s nepoznatom osobom.
Možeš nazvati besplatan broj, 24 sata na dan.
Mislim da to ne trebam... -Ne?
Prema onome što vidim... - Uzmi svejedno. Bez pritiska.
Dobro, hvala.
Pokušat ćemo dolaziti češće. -Dobro, hvala.
Nazovi kada završiš. -Dobro.
Vidimo se.
Martine.
Maleni Pierre! - Martine, jesi li dobro?
Jesam, a ti? -Jesam.
Benja nije s tobom? - S Yvette je.
Još je s Yvette. Oni dredovi... Majko mila!
Ti si to rekla. - Više ne dolaziš.
Nikada nisi na prozoru. - Jesam, ali nikada ne svratiš.
Samo odeš ravno Françoisu. Sigurno ima bolje tračeve.
Da, i sada je na bolovanju...
Ima vremena. -Istina.
Ali svejedno.
Pozovi nas i doći ćemo.
Sada moramo zakazati posjet? Dobro. Što kažeš na ponedjeljak?
Ponedjeljak? -U 10.
U 10. -Može?
Ponedjeljak u 10. Može. -Dobro.
Može. -Vidimo se.
Vidimo se u ponedjeljak. - Bok, maleni Pierre.
Dobro se osjećam.
I ja. Jako dobro.
Znaš što? -Što?
Dobro se osjećam i mislim da mi imamo sreće.
Točno, ne možemo se požaliti.
Ne.
I... -Da?
Mislim da neću... Moći učiti...
Engleski sljedećih nekoliko mjeseci.
Ali, Pierre. Ti govoriš engleski.
Znam, ali... Ne znam...
To je dobro? -Da.
Chouchou! -Da?
Vidiš ovaj kurac? -Velik je!
Golem je. - Bravo, Bernadette.
Javit ću Malom Pierreu. -Dobro.
Halo, Pierre i Benjamin?
Blizu dvorane smo. Pronašle smo još jedan penis na zidu.
Samo smo vam htjele javiti...
Bernadette! -Što je?
Pronašla sam nešto!
Što? -Boju u spreju!
Boju u spreju, u kanti... - Pazi! Tvoji otisci!
Kako drsko... -Tvoji otisci!
Ajme, da. Oprosti! -Dobro.
Stavit ću ga u vrećicu. -Dobro.
Dečki, Chouchou je otkrila nešto veliko.
Imamo trag! -Da.
Pronašla je boju u spreju u kanti za smeće pokraj kioska.
Stavila ju je u vrećicu.
I pronašle smo veliki kurac na zidu.
Jako smo sretne. Veliko otkriće.
Šteta što postoji još kuraca... -Dobro, bok.
Bernadette, jesam. - Dobro, nastavimo...
Martine?
Hej! Ima li koga?
Sigurno je otraga.
Pogledat ću vani.
Pogledaj gore. Nosi slušalice dok glača.
Martine?
Pierre!
Jebemu, Pierre!
Sranje... - Nemoj samo ondje stajati!
Pomozi mi.
Jedan, dva, tri.
Zovi! Reci da je uzela inzulin.
SINAM SINAM zove VITRI-1. Hitno, hitno, hitno.
Budući da ste svi danas ovdje, prisjetimo se Martine,
kao i svih nedavno preminulih u Vitrivalu.
Naše su misli s njihovim obiteljima te dijelimo njihovu bol.
Unatoč svemu tome, svima želim sretan Dan svetog Petra.
Na moj znak, naciljaj...
I sada 1, 2, 3.
1, 2, 3...
LISTOPAD
Da, ali ne misliš dalje od toga...
Kažeš: "Moramo to srušiti." Ali možda je to znak?
Znak?
Da, mogao bi to biti znak. Ovaj...
Možda ne znak, ali prilika da razmislimo o svemu
kako bismo odlučili želimo li uopće živjeti ondje.
Ako nećemo živjeti ondje, što ćemo s ruiniranom kućom?
Kuću smo dobili sa zemljištem...
Prodamo li ga, nećemo izgubiti novac.
Kako ćemo pronaći dom?
Sve kuće u Vitrivalu sada pripadaju žrtvama samoubojstva.
Pierre!
Možda nećemo živjeti u Vitrivalu. -Čekaj...
Pierre! -Što to radiš?
Bernadette, Noël i Philippe kopaju po našem smeću!
Dođi mi pomoći! - Nisam na dužnosti!
Dobro...
Idem. Vidimo se.
Što radite s našim smećem?
Dobro... Bok...
Moja kći ne crta kurce bojom u spreju!
Za razliku od tvoje! - Moja kći ne crta kurce bojom u spreju!
Što se tu događa? Otkada kopate po smeću?
Tražimo sumnjive predmete.
Zašto bi tu bilo sumnjivih predmeta?
Ne smetaj ga, zove Élisabeth.
Ma daj...
Tu budi, ne smetaj ga!
Idem na WC. - Ostavi ga na miru, dođi dolje.
Nisam inzistirao. - Spava. Dosta mu te je.
Nisam inzistirao! - Naporan si!
Pierre?
Pierre...
Pierre, da pucam?
Pierre! Da pucam?!
Pierre, što da radim?! Da pucam?!
Hej. Kako si? -Dobro, ti?
Donio sam ti muffin. - Hvala. Koji?
Vanilija-rum. Ubaciš rum injekcijom.
Zakon... Ugodan dan. -I tebi.
Kako je Simon? - O. K., ali nije baš sjajno.
Koliko je crvenih ostalo? -Dvanaest.
Uobičajeni. -Riješimo to.
Da. Treba učiniti to što treba.
Da, glavu gore. - Uvijek imate "glavu gore".
Kako se osjećaš, Pierre?
Pomalo umorno. - Da, stalno je umoran.
Nije to zbog samoubojstava. Rođen je umoran.
Vidiš? Tlak je niži nego inače.
Tlak. Imaš li još simptoma?
Katkad vidim zvijezde, ali... - Moraš biti oprezan!
Piješ li dovoljno? - Da, pije Colu.
Colu? Znaš da je Cola grozna.
Iskreno, trebaš dvije litre vode na dan!
Dobro, duboko udahni...
Kako si ti? -Dobro. Ide.
Imamo još posla, ali uselili smo se. Iako Nathalie trenutno nije ovdje...
Na odmoru je?
Ne, uselila se mami na neko vrijeme.
Mama joj je bolesna, a i sva ova samoubojstva...
Dobro je ispalo. Ali sve je u redu.
Dobro. I ti lijepo duboko udahni.
A ti? Kakav je život s Paulom i Jany?
Hej, nismo došli čavrljati. Moramo na posao!
Pierre, molim te. Smiri se.
Samo ti kažem da sam zabrinut za tvoje zdravlje.
Tlak ti skače, blijed si...
Znam da je Benjamin čvrst, ali njegovo lice mi sve govori.
Mislim da ste obojica u burn-outu.
Razgovarao sam s Fabriceom. Trebate zamjenu...
Gluposti. - I sam si rekao da su umoran!
Trebate odmor i vitamine!
Možda i antidepresive? Dođi, Pierre. Ništa od odmora.
Vaše iskaznice. Razgovarajte s Fabriceom.
Ugroženo vam je zdravlje! -Da, da...
To je vaša odgovornost. Dogodi li se što, vi ste odgovorni.
Ne trebamo odmor. -I moja.
Dobra ideja, ljudi.
Dat ću nešto novca i za moju mamu. -Hvala.
Koje cvijeće kupujete? - Krizanteme.
Nešto jednostavno. - Krizanteme su uvijek lijepe.
Hvala.
Dobro si?
Imam često more. -Kakve?
Uz sva ta samoubojstva u selu...
Sinoć je maleni Damien bio ispred kuće,
imao je iskobečene oči i buljio u kuću...
Bilo je strašno. - Proganja te noću.
Trebala bi raditi vježbe disanja.
Nisam sigurna... - To traje neko vrijeme?
Da, otkad sam prestala raditi.
Onda je rješenje povratak na posao. -Misli na sebe.
Česte more, umor... Sve su to upozorenja.
Postaja sada nudi i terapiju.
Za sve zabrinute zbog samoubojstava.
Dobro. - Ili radi vježbe disanja.
Na YouTubeu su tutorijali. Neće sve čarobno riješiti, ali...
Ja sam imao more i to mi je pomoglo...
Što je to, Pierre? - Skupljamo za žrtve samoubojstava.
Za Sve svete. - Idem po gotovinu.
Lijepo od tebe.
Stavit ćeš krizanteme?
Da. -Lijepo.
Dobro je što imamo onaj kišni tuš.
Nakon tuširanja se osjećam baš opušteno, a bio sam sav napet.
Vrijedilo je cijene.
Ne, krivi su zvukovi u vrtu. Sav sam se iznervirao.
Znam što sam čuo!
Istražit ću to, znaš?
Kako ti je mana?
Zašto onda ići? Ne pomažeš.
Ako ne možeš raditi ništa za nju, ako ne možeš raditi sitnice...
Kakav spas!
Da, dobro došla u stvarnost.
Ne možeš uvijek raditi što hoćeš. Ja ne mogu.
Ne, ne radim što hoću.
Ne, ne radim što god hoću.
Dobro, imaš pravo. Cmok cmok.
Sada kažeš "cmok cmok"? - Samo Nath, da bi bila sretna.
Čuo si što sam rekao o zvukovima u vrtu?
Pitao sam se što je to. Misliš da se netko šulja uokolo?
Ne znam, možda skitnica, lopov koji njuška...
U svakom slučaju, mislim da nisu životinje.
Nije to takav zvuk.
Nisam to rekao Nath,
ali sada spavam s pištoljem ispod jastuka.
Što? Sa svojom puškom? - Ne, kromiranim Smith & Wessonom.
Ispod Nathina je jastuka.
"Sranje, čujem zvuk"... I samo ga brzo potegnem.
To je prilično čudno.
Nije.
Znaš mene, ne uplašim se lako. No ovo me potreslo.
Još imaš kamp-kućicu? -Da.
Mogu provesti nekoliko dana u njoj, držati stražu s tobom.
S obzirom na protekle mjesece i naš posao, ne možemo riskirati.
Sigurno? -Provest ću nekoliko dana u kamp-kućici.
Imaš pravo. Nemojmo riskirati.
Dogovoreno.
Možemo li svratiti do ujaka Bernarda?
Znam da nije više u crvenom, ali trebali bismo ga posjetiti.
Da, ali koja nam je isprika?
Nikada vam nije pokazao svoju Bic kolekciju? -Ne.
Nije to kolekcija. Imam ih samo nekoliko koje su mi drage.
Svejedno, imaš ih dosta.
Ujače Bernard, dobro si? - Pa i da i ne.
Što je bilo? - Nalazim se u emotivnoj spirali.
Ali to vas se ne tiče.
Govoriš jako fino, dragi. -Sasvim.
Vidi se da ide psihijatru. - Ne idem psihijatru!
Što se događa s novim kućama? -Ah, nema kraja...
Novi susjedi će nam zagorčati život.
Pogledala sam kuće na internetu. Jako su ružne... Fuj!
Da mogu, razbio bih im glave lopatom.
Ili bih uzeo pištolj i bum! Kraj priče.
Ne možeš to učiniti, nezakonito je.
Jeste li za malo pjenušca?
Ne, hvala. - Ne dok smo na dužnosti, Cathy.
Ti uživaš? -Naravno.
Petkom čistim ujutro, a zatim malo uživam s dragim.
To je život.
Ujače, zvuk dolazi sprijeda. -Pa...
Pogledaj! Kurac!
Stari kurac.
Ovo nije popravak motora, nego arheologija.
Pitam se kao ih je Louise uspjela nacrtati.
Nemoj govoriti da je Louise. Nemamo dokaza da je nacrtala druge.
Kako je Louise? Uselila se?
Što misliš? Više ne živi u Vitrivalu.
Uopće je ne posjećuje. - Zar si glup? Zašto ne?
Maleni Pierre, mislim da nikoga nije briga što je ona crtala grafite.
Neki nisu sretni. - Sramota je za obitelj.
Ljudima samo smeta što nitko nije platio za to.
Ne bismo je ni bili poslali na giljotinu. -A i nema dokaza.
Grafiti su prestali kada se odselila, ali problem je nedostatak dokaza.
Još se pitam kako je to izvela...
Ako je Louise to učinila, onda je jako pametna!
Možeš li je nazvati i pitati kako je uspjela?
Ne! Zvuk dolazi iz branika, kreni na posao!
DOBRO DOŠLI
Jebeno govno...
Dovraga!
Jebemu...
Ovo me živcira.
Oprosti zbog mirisa psa, ali sve sam očistio.
Bez brige, nije tako strašno.
Dobro. Nadam se da će ti biti dobro.
Kad smo kod toga, jesi li dobro?
Prestani s tim pitanjima. Nemoj dok još ima samoubojstava.
Znam, ali govorimo drugima da moraju razgovarati, a mi radimo suprotno.
Vidim da si dotaknuo dno. Sve što se događa s tvojom kućom...
Frende, dobro sam.
Élisabeth je u Kansasu...
Hej, ne trljaj mi sol na ranu.
Neću jesti tvoje pse, mačke i štakore.
Nema više štakora. A u nekim ih zemljama jedu.
Ukusni su. - Dobro za njih, onda.
Ja volim junetinu, svinjetinu, povremeno malo janjetine, piletine...
To me usrećuje.
Gledaj... -I divljač.
I divljač je ukusna.
Puni Mjesec. - Dobro si? Sad si vukodlak?
Nisam. Ja sam stari, usamljeni vuk.
Stari, usamljeni vuk...
Nisi baš usamljen.
Frende, imaš Nath, mene, obitelj, roditelje.
Nath se možda nikada neće vratiti, ali ne muči me to.
Moji roditelji stalno govore da ću završiti sam.
Pa sam došao na ideju da sam stari vuk.
Malo dramatiziraš.
Samo sam realan. Trebaš li Élisabeth? Ne.
Jesi li emotivno zanemarena beba? Trebaš li mamicu?
Ne. -Eto ti.
Nath će doći na tvoj rođendan. -Nema šanse.
Zašto ne?
Boji se ostaviti mamu samu kod kuće.
A Nath je osjetljiva. Nije kao ja.
Ne bi dugo izdržala u prehrambenom lancu.
Zašto ne bi dovela mamu ovamo? - Htio sam joj izgraditi garsonijeru.
Ali njoj je draže ostati. Ima svoju rutinu, susjede...
U kamp kućici bi joj bilo ugodno. -Želi ostati.
Osim toga, to je tvoja kućica. -Moja...
Moja promatračnica. - Tako je.
Nećeš me sjebati.
Jebemu.
Želiš li dalekozor? -Molim?
Pierre?
Jesi li što čuo?
Fabrice je upravo nazvao...
Još jedno samoubojstvo, pokraj vjetroturbina. -Tko?
Na vrhu. -Ali tko?
Nema pojma... Idem trčati.
Kolege rade na tome, mi ne moramo ići.
Kuća je otključana. Rabi kišni tuš ili što god hoćeš.
Dobro. Hvala.
Nisam sinoć ništa čuo. Ti?
Ni ja. -Dobro, stanimo sada s razgovorom.
Hej, ljudi! Ben je došao!
Kako je?
Je li sve u redu? -Jest.
Pakirate se? -Da.
Ušao je, popeo se i bacio s vrha.
Pokaži mu sliku.
Koji vrag...
Znaš tko je to?
Da, bilo je lako identificirati ga.
Sébastien Brasseur. Znaš li ga? - Sranje... Znam.
Kako je uspio ući?
Nemam pojma. Nema tragova provale.
Valjda je nabavio šifru i ušao, ali tko zna.
Kada smo ga molili da siđe, samo se bacio.
Dobro, prepuštam to vama. -Vidimo se.
Bok. -Ciao.
Sébastien je uvijek bio u zelenom, a svejedno je počinio samoubojstvo.
Njegovo samoubojstvo mi nije toliko nevjerojatno... Mogli smo to očekivati.
Zašto to onda nisi prije rekao? - Uvijek razmišljaš o tome nakon svega.
Možda smo mogli vidjeti znakove...
Nemamo kristalnu kuglu. - Da, nismo vidoviti.
Vidimo samo znakove upozorenja 10 godina poslije kada je sve gotovo.
Da...
Nismo vidoviti.
Ne mogu vjerovati... Poludjet ću.
Stani.
Što se događa?
Ukrali su mi skuter.
Nije lažljivac!
Smiri se, Chouchou. Samo su zaboravili čips.
I bocu soka. - Mislili smo je pokupiti.
Smiri se, huligane!
I vi ćete to samo prihvatiti? - Ne poštuju naše selo...
Završio si?
Vratite romobil. -Ne!
Neću! -Što to radiš? Dosta!
Vrati! Dosta je! -Ne želim...
Ali ozbiljno...
Krenite kući. Imamo brojeve vaših roditelja.
Bacite ovo. -Dobro, bok.
Prođite kraj naše kuće, mama ima novac za ovo što skupljate.
Može. Ljubazno od nje.
Što je s bocom? - Dosta te boce...
Hej, Sébastien se upravo ubio, a vi ste opsjednuti smećem?!
Opsjednuti? -Da!
Imali smo dogovor da ćete pomoći sa seksualnim grafitima.
Pravila su bila jasna.
Ići ćete u šetnje, slati nam informacije i to je to.
Nemojte ništa poduzimati, dobro?
Grafita nema već više od mjesec dana!
Da, pitam se zašto! - Imate li što za reći?
Ne... -U Vitrivalu su svi nekulturni!
Sad mi je dosta!
Lokalna grupa za prevenciju se raspušta.
Ne, ne! -Da, da!
A sada, u postaju. Ne odlučujete vi.
Svi u auto.
Nema više plašenja djece i kopanja po smeću.
Ne kužim.
Sébastien je uvijek bio zelen u mojoj bilježnici. Nikada crven.
Ne kužim to samoubojstvo...
Dosta mi je svega. Gotovo je s bilježnicom.
Ako više šteti nego što koristi, onda sam učinio dovoljno.
Pa ako misliš da tako treba postupiti...
Barem znaš svoje granice. - Ljudske granice, ne moje.
Da, kužimo. Zar ne, Pierre? -Da.
Dolazit ćemo te posjećivati zbog drugih stvari.
Hej, ja još nisam mrtav i pokopan.
Imam nešto za vas, za razmišljanje. -Reci.
Postoji poveznica između samoubojstava, osim što su sve žrtve mrtve.
A to je?
Nijedan muškarac nije imao djece.
Nijedan.
Christian je imao blizance! - Posvojene. Ne računa se.
Jean-François s radija odgojio je kćer koju je njegova žena...
To. Se. Ne. Računa!
Što se onda računa? Odgojio ju je kao vlastitu kćer.
Razmišljao sam. Računa se razumna upotreba vlastite sperme.
Što je s Martine? - O ženama nemam nikakvu teoriju.
Samo jedna žena, korpus analize je preslab.
Sjećate se pašteta koje je pripremala za večere?
Da.
Ako se vas dvojica ne želite baciti s vjetroturbine,
idite posijati svoje sjeme.
Nemoj se ni šaliti s time. - Ne šalim se.
Poslali ste žene iz Vitrivala i sada vas dvojica živite zajedno...
Govorka se po selu.
Gluposti. - Nismo ih "poslali iz Vitrivala".
To je moje mišljenje.
Charlotte i ja smo napravili to što smo trebali.
Luoise me muči, ali sada je vjerojatno dobro.
Trebao bi je posjetiti u novom stanu.
Takva je. - On ne želi otići iz Vitrivala.
Budalo. -Smiri se.
Imaš sreće što si mi brat i što si mi drag.
Da, osjećaj je obostran.
A ja vam držim svijeću ili?
Daviš.
Nije nam tako loše u tvojim sitnim stolicama.
Znam.
Svim stanovnicima Vitrivala.
Raduje me što vam se danas obraćam
kako bih vam poželio sretan Dan mrtvih.
Smrt je nemilosrdna. To ne čudi.
No iskreno, ove godine naše joj je selo bilo bliže nego ikada prije.
Bila je ovo jako teška godina.
Ali u ovim obrednim trenucima,
podsjećamo se da svaki odlazak nosi sa sobom šansu novog rođenja.
Svima želim sretan Dan mrtvih.
Od srca, sretan Dan svih svetih.
Čuvajte sebe i svoje voljene.
Čuvajte grobove i uspomene na svoje bližnje.
Slavimo ih zajedno.
Budite hrabri. Vitrival nastavlja živjeti.
Je li bilo dobro?
Jest, ali možete li zastati između rečenica?
Dobro, ponovimo.
Biste li mogli spomenuti i da Pierre i Benjamin skupljaju donacije
za žrtve samoubojstava?
Lijepa inicijativa.
Dobro, zapisat ću to. Imaš pravo.
Snima se! Izvolite.
Svim stanovnicima Vitrivala...
Blagoslovljeni bili ovi ljudi
Božji ljudi, hodajte naprijed
Prema Božjem kraljevstvu
Hodajte radosna srca
Blagoslovljeni su oni
Oni koji imaju srce siromašne osobe
Blagoslovljeni su siromašni
Jer njihovo je kraljevstvo
Blagoslovljeni ovi ljudi
Božji ljudi, hodajte naprijed
Prema Božjem kraljevstvu
Hodajte radosna srca
Blagoslovljeni su oni
Oni koji hodaju prema miru
Blagoslovljeni su mirni
Jer oni su djeca Božja
Sjajan je ovaj Picon.
Pomislio sam istu stvar. - Savršena doza...
Kakva je nordijska kupelj?
Tip-top.
Morat ćeš je isprazniti kad dođe zima, zar ne?
Ne pitaj... Čekam pravi trenutak.
Mora biti hladno, ali ne toliko da se smrzne.
Inače će se pumpa pokvariti i cijevi eksplodirati.
Treba to tempirati. -Da.
Mogu ti pomoći ako želiš. -Super.
Uzet ćeš grijalicu od roditelja za kamp-kućicu?
Da, sutra ću ih vidjeti.
Stvarno, nemoj čekati.
Prošle zime smo se Nath i ja smrzavali u kamp-kućici.
Da? -Da.
Je li Élisabeth zimogrozna? -Malo jest.
Onda to učini za nju.
Tako, kada se vrati,
vidjet će da si pripremio ugodno gnijezdo za vas dvoje.
Da, to bi moglo biti lijepo.
Kada se vrate Élisabeth i Nath, bilo bi lijepo uzeti par tjedana godišnjeg.
Ja nisam protiv godišnjeg.
Malo odmora...
Ovdje je život lijep. Nemam se razloga žaliti.
Život je lijep.
MEDIATRANSLATIONS