Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Zdravo. - Zdravo.
Još jedan prijatan dan počinje s nama u eteru.
Ako još niste izašli iz svojih domova,
uskoro ćete shvatiti da jednom kada izađete,
bilo bi vam bolje da ste ostali unutra.
Kad smo kod toga, evo pesme koja će vam ugrejati srce,
kad već ne može da vam ugreje telo.
Muzika!
VITRIVAL: NAJLEPŠE SELO NA SVETU
Otvoriš šalone svog doma
Novom jutru...
Zdravo, Stibele.
FEBRUAR
Katrin! - Kati!
Zdravo.-Kako si?
Dobro. - Dugo se nismo videle.
I ti si došla zbog Kristijana? - Da.
Čoveče...
Ne mogu da verujem. - Veoma tužno.
A deca... - Pitam se šta ga je spopalo...
Bez objašnjenja... Veoma ružno.
Zdravo, Janik. Ovde Pjer Basten.
S Benžamenom sam u crkvi.
Opet je počelo. Jedan veliki je na vratima.
Jesi li sada slobodan?
Koliko ti treba da dođeš ovamo?
Sjajno.
Sutra je Kristijanova sahrana. Bilo bi dobro da ga više ne bude.
Hvala, vidimo se.
Dobio sam Janika. Stiže. - Sjajno.
Imaš li detalje? - Da, sve sam zapisao.
Vidiš li nešto? - Ne. Crkva nema kamere.
A susedi?
Pozdrav, Pjere, Benža. Otkud vi ovde?
Dođi da vidiš.
O, ne! Grozno... Videli ste šta se dogodilo?
Već su označili dvoranu. - Da, videli smo.
To je isti tip. Znak je isti. - Da, i ja tako mislim.
Čoveće... - Nismo još uspeli da ga uhvatimo.
Zdravo, Vili.
Benoa! Dobar dan. Videli ste ovo?-Da.
Besan sam! - Da, verujem vam.
Nije moguće... - Pozvao sam Janika, stiže.
Janik će to očistiti.
Do tada to moramo da prekrijemo.
Ne može ovako da ostane za sahranu. - Naravno da ne.
Kada dođe ministrant, koji je veći katolik od pape...
Ako on vidi to, pašće u nesvest.
Bićemo u patroli, možda su još u blizini.
U redu, hvala. Hvala, Benža, Pjere.
Vidimo se. - Vidimo se.
Koji đavo?
Na vratima... - Kakva propast.
Hoće li biti sve veći? I to sada na crkvenim vratima.
Hoće li policijska stanica biti sledeća?
Sledeći će biti na policijskoj stanici!
Vili i Benoa se nikada neće oporaviti od ovoga.
Sanjaće to sedmicama. - Seksualne noćne more.
Osećaš li to? Prava stvar.
Ne, zapušen mi je nos.
Ništa? - Ništa.
Nos ti je uvek zapušen.
Ne znam, to je vanila?
Cigara s Havane.
Cigara s Havane. Gde si to kupio?
Na Kubi?
U prodavnici, šta misliš? -Aha...
Samo slušam uputstva lekara. "Odmaraj se!"
Rado bih se odmarao, ali stalno me zove za pomoć...
To se zove "delegiranje".
Ništa ne može sam... - Pažnja, patrola!
Šta ima? -Gospodo.
Dobar dan, policajci.
An-Mari, prijateljica tvoje mame.
An-Mari? - Stanuje niže u ulici.
Nemam pojma.
Ima leukemiju? - Šta?
Leukemiju.
Njena sestra je to shvatila. Spuštala se stepenicama na guzici.
Nije mogla da stoji pa je otišla kod lekara...
Njen muž ima mladež na vratu... - Da?
Rak kože. - Dođavola...
Svi imaju rak. - Da.
Kristijan je počinio samoubistvo...
Pomisliš da se ljudi samo ubijaju
i da danas niko ne umire od bolesti.
Ne razumem. Mrtva je ili nije?
Ne, samo objašnjavam situaciju. - Aha...
Kad smo kod toga, znaš li nešto o seksualnim grafitima?
Po Vitrivalu.
Video sam ih nekoliko. Mislio sam da je to onaj mali Turčin.
Ali on nije u Vitrivalu, što skida sumnju s njega.
Gde je on? - Na izletu.
Izlet sa šestim razredom. - Dobro.
Nije u Vitrivalu.
Sjajno im je krenulo, proveli su tri sata na benzinskoj stanici.
Potom su deca bila tako teška
da se njihova profesorka, gđa Mari, dok je igrala badminton s decom,
rasplakala.
Čoveče. - Znači, sve je u redu.
Moglo bi se reći...
Mi idemo. - Hvala.
Vidimo se. - Srećno s patrolom, momci.
Poljubi me, pre nego što me ubije
To što više nećemo nikada zajedno plesati
Imamo poziv Batista
iz restorana s krompirićima Renome u Vitrivalu.
Pozdravlja sve svoje kupce...
Pozdrav. Zdravo. - Zdravo.
I prijatelje i roditelje, Veronik i Lika.
Šta to imaš?
Sendvič. - Druže...
Dobar je. - Ne možeš da mešaš šunku i džem.
Odvratno... -Šta je s tvojom starom, trulom testeninom?
Imam novu.
Juče si je skuvao? - Nisam.
Imamo molbu Katrin.
Katrin iz Vitrivala izgubila je maramu na cvetiće
i moli naše slušaoce da se mole Svetom Antunu
kako bi joj pomogao da nađe maramu.
Zahvaljuje se svima.
I danas je rođendan Luiz iz Vitrivala,
naše omiljene bubnjarke!
Kada odlazim s posla, napolju vlada mrkli mrak!
Dobro... - Jeste li vi nešto videli?
O čemu je reč?
O grafitima. Seksualnim grafitima u Vitrivalu.
Jeste li nešto videli? - Ne.
Iskaču poput zečeva. - Nema kamera?
Neće crtati grafite pred kamerom...
Neće stajati tamo gde ih vide.
Šta ako postavite kamere na strateške lokacije?
To je kršenje privatnosti.
Osim toga, recite mi koje su to strateške lokacije.
Gde bi trebalo da ih postavimo?
Pa, teško je reći gde će sledeći put crtati.
Dobro... -A mali Turčin?
To smo već istražili. Na izletu je.
Neko drugi to crta... - Dakle, to ne može biti on.
Šta je s digitalnim otiscima?
Smiri se, Bernadet. Ovo je Vitrival, ne Ekipa za uviđaje iz Njujorka.
Otisci i slično... - Nemamo mi novca za to.
Samo smo nas dvojica.
Treba ih uhvatiti na delu.
Svi treba da se ujedine, da pripaze na njih i tako ćemo ih uhvatiti.
Stvarno mislite da bi odrasla osoba to radila?
Iznenadili biste se... - Očigledno su nesputani.
Onime što sve ljudi danas izvode.
Baš šteta. - Današnja deca...
Stvari nisu kakve su bile.
Svejedno je neobično. - Da.
Pa, danas nećete rešiti slučaj. - Ne bih rekao.
Mogu li da vas razvedrim nečim? Na kuću? Kolom?
Kolom, radimo. - Može, hvala...
Hvala. Zdravo.
Nat?
Draga, jesi li kod kuće?
Ljubavi! - Ljubavi!
Završila sam sa zidovima u vešeraju.
Kako si? - Dobro.
Videćeš, sjajno izgleda.
Dobro izgleda.
Da, pogledala sam nekoliko snimaka. Dodala sam malo vode.
Vidiš li razliku? - Da.
ZABRANJENO BACANJE SMEĆA
Njene misli su s Kristijanovom porodicom
na ovaj tužan dan za njih.
Evo i podsetnika.
Veliku Vitrivalsku buktinju koja će se održati 25. februara,
zapaliće najnoviji bračni par sela u 20 sati...
Opet smo te uhvatili! - Koji đavo?
Koliko puta moramo da ti kažemo? Nema paljenja vatre na sto metara od kuća!
Naporan si... - Možda "Zdravo, tata"?
Da, da... - Dobar dan, drago unuče.
Ovo je užas. Dolazili smo već 10-20 puta.
Šta još možemo da kažemo?
Uvek si to ti! - Nije to ništa.
Dim se vidi skroz kod Benžamena!
Vrlo smo blagi. - Evo opet...
Nisam nikome naudio!
Pozvaćemo kolege i proverićemo.
Mogući dim će ići prema šumi.
Mogući dim? - Preblagi smo... Pjere.
Mama će biti srećna kada sazna da njen novac za odmor ide na kazne.
Ne tretiraj nas kao idiote. Dovodiš nas u škakljivu poziciju.
Ni nama ovo nije drago.
Kada drugi budu ovo radili, reći će: "A svom tati nisi napisao kaznu!"
Slušaj, to je za Kristijanovu sahranu.
To je novo. Jedna zvonjava za smrt, jedna za sahranu.
Uvek su bile dve zvonjave.
U Vitrivalu zvono uvek zvoni dva puta kada neko umre...
Ovo će te skupo koštati.
Daj...-Ozbiljno ti kažem.
Nemoj slučajno opet da zapališ kada odemo. Znam ja tebe.
Zar ne možeš da razgovaraš s njim? Stalno moramo da se vraćamo.
Šta da radim? - Vidiš šta on radi!
Samo mu reci da ne pali vatre. - Misliš da me sluša?
Ma šta učinili, stvarno mislite da će nas poslušati?
Treba li da ga nadzirem ceo dan?
Pa, ovde si. - Ali radim druge stvari.
Da, lupaš u bubanj...
Da, i u čemu je problem? Nemaš druga posla?
Stvarno... - Zdravo, momci.
Nećeš ništa reći?
Neka radi šta želi. Odrasla je osoba.
Tvoja ušteđevina za odmor plaća sve te kazne.
Nemoj to da joj govoriš. - Ali istina je.
Svejedno... - Svake sedmice dobijamo pozive.
Od koga? Susedi su porodica! - Šta misliš? Od onih kojima smeta.
Da, šta god...
Bernare, Žane, ručak. - Dobro, stižem.
... Pozdraviti gradonačelnika Vitrivala, Gaetana De Bilderlinga.
Pozdrav, g. De Bilderling. - Zdravo, Žan-Fransoa.
Dobro ste? - Vrlo dobro, ti?
Dobro sam.
Imam tradicionalno pitanje. "Šta je novo u Vitrivalu?"
U Vitrivalu je sve dobro.
Naši stanovnici, kao i ja, uživaju u blagom vremenu.
Krećemo se po našem divnom selu.
Ti trenuci koje delimo u Vitrivalu su toliko vredni.
Ali svejedno stalno slušam iste pritužbe.
"Ne, nije valjda da ima još prokletih radova na putevima!"
Razumem vaše nestrpljenje.
I meni ponekad dosade.
Ali sve vas molim za strpljenje.
Budite pozitivni, prihvatite te smetnje danas
jer će one uveliko poboljšati naš standard života.
Ne mogu u potpunosti da odgovorim na vaše pitanje bez spominjanja zdravlja.
Imam savet. Čuvajte sebe i svoje voljene.
Posetite lekara ako treba. Nemojte da čekate da bude prekasno.
Prevencija je najvažnija.
Hvala, g. De Bilderling. Još jedno uznemirujuće pitanje.
Šta je s grafitima? - Nema uznemirujućih pitanja.
Čvrsto ću odgovoriti. Svaki grafit je neprihvatljiv!
Pronalazimo grafite na našim zidovima proteklih sedmica.
Svi smo ih videli.
Uništavaju javni prostor i kvare kvalitet života
i zato odgovorni moraju da budu kažnjeni.
Naša policija, kojoj se zahvaljujem, sve će posmatrati.
Drago mi je da to čujem. Vidimo se narednog meseca.
Hvala, Žan-Fransoa. Vidimo se uskoro.
Dragi slušaoci, vraćamo se nakon reklame.
SREĆA
Zdravo, bako.
Zdravo. - Zdravo.
Kako si? - Dobro.
Dolazim u lošem trenutku? - Ne.
Nisi nikoga videla?
Grafiti su svuda, grafiti seksualne prirode.
Na... - Na autobusnoj stanici.
Da, zato nas je zanimalo jesi li videla nešto neobično.
Nisi? - Ne...
Nisi ništa primetila? - Ovaj...
Dok ja pogledam napolje, prekasno je. Uvek dođem tamo prekasno.
Dobro. - Neko je rekao...
"Jesi li videla da je neko hodao onuda?"
Pa...
Možda je neko bio tamo, ali nisam ih videla.
U redu. - Bez brige.
Ništa posebno? - Ne.
Ne? Još te zdravlje služi? - Dobro sam.
Sjajno. - Dobro si?
Vas dvojica imate prelepe zube.
Misliš? - Idete li kod zubara?
To je dobro, a ne kao ja. - Da...
Ja imam bolje od njega.
On zaboravi da ih pere.
Ja ih perem svaki dan. - Aha.
Ko ima bolje zube? On ili ja?
Da vidimo... - Moji su savršeni.
Obojica imate dobre.
Ja ću uzeti bombonu, za karijes. - Da, za karijes.
Benža se smeška. On će pre potrošiti zube.
Jačam ih. - Da, ja ih čuvam.
Znate, stari ljudi potajno jedu bombone.
Zašto? - Nema potrebe to skrivati.
Uzmi keks ako želiš.
Danas nije niko dolazio?
Neka deca su malopre bila.
Zamisli kancelariju.
Mesto, kancelarija. - Da.
S velikim prozorom? - Da.
Jer je važno imati dovoljno svetla za rad.
Radionica je ovde.
Moja radionica. - Da.
Ovo ti je važno. - Isto s velikim prozorom.
Ne, to su garažna vrata.
Oh... Zašto ja nemam prozor?
Imaš ga. - Malo je sićušan.
Možemo da ga povećamo, ako želiš.
Sviđa ti se ovako? - Da.
Pa, mi... - To je veliko renoviranje...
Nećemo danas otići od roditelja.
Imamo vremena.
Nema žurbe.
Ne žuri ti se da živiš sa mnom?
Večeras ćeš biti kod kuće? - Ne, mama je napravila večeru.
Možeš i ti da dođeš.
I moja mama je pripremila večeru.
Odbaciću te.
Može.
Zdravo, Žani. Kako si? - Dobro. Ti?
Zdravo, prijatelji. - Zdravo!
...tri i četiri.
Otvori ruke Pusti neka svetlost uđe
Daj je susedu Svetliju nego ikada pre
Otvori ruke Pusti neka svetlost uđe
Neka se širi
Samo smo vežbali refren.
Kada... - Samo refren.
Dobro.
Ponovimo refren i potom možemo da završimo s probom.
Otvori ruke Pusti neka svetlost uđe
Daj je susedu Svetliju nego ikada pre
Otvori ruke Pusti neka svetlost uđe
Neka se širi
Pišice! - Dosta!
Idite na kauč dok razgovaram s Benžom i Pjerom.
Uzbuđeni su. Nacrtali su ih na zidove tuša.
Vidite kakav problem. - Da...
Nisam ništa videla. - Nikoga u kraju?
Nisam ništa čula. Spavamo sa zatvorenim prozorima...
Ne znam ništa više od toga, jedino...
Možda Žermen... - Žermen Tite?
Da, u poslednje vreme se neobično ponaša.
Ne pozdravlja se, povučen je... - To je pubertet.
Mi patroliramo... - Obično je prema nama veseliji.
Svratićemo. -Nemojte da kažete da sam vas ja poslala.
"Polin je rekla da se neobično ponašaš!"
Žilija, nemoj da izazivaš pokolj. - Dobro.
Nemoj da napraviš štetu. - Samo budi u svojoj sobi.
Dođite da se pozdravite. - Zdravo, prijatelji.
Vidimo se. Zabavite se na karnevalu.
Mašite kroz prozor, a potom spremite kostime.
Srećno! Zdravo.
Pišice!
1:42! Bravo, Žermene! - To je rekord!
Sjajno! - Nije loše.
Da, nije loše.
Sve je u redu, Žermene? - Da, kod tebe?
Da. - Sjajno.
Kako škola?
Isto kao i uvek.
Stvarno, momci? Došli ste da pitate Žermena kako je?
Mislite da sam ja crtao grafite?
Ne grešiš.
Nisam to bio ja.
Stvarno? Zato ste došli?
Nakon što sam vas zvala deset puta zbog idiota koji pali vatre?
Kada otvorim prozor, sve smrdi.
Prošle sedmice sam se prehladila.
Nisam mogla da dišem od dima.
Zalila sam vatru vodom, a on mi se smejao.
Dosadilo mi je to!
Nije valjda taj idiot od suseda tvoj brat?
Tata mi je, ali šta da radimo?
Situacija nije jednostavna.
Teško je.
Već smo bili kod njega kako bismo smirili stvari.
Sledeći put ćemo poslati kolege, pa će ga ozbiljnije kazniti.
Šta drugo možemo?
Kažete da nešto preduzimate, a na kraju niste ništa učinili.
Žermene, nisi imao veze sa... Seksualnim grafitima?
Ne, obećavam. - Nije, naravno.
Dobro. - U redu.
Nije ništa lično. Samo radimo svoj posao.
Kako kažu: "Prevencija je najvažnija"...
Mi idemo. - Vidimo se.
U kuhinji imate pitu od jabuke.
Hvala.
Lepo izgleda. - Da.
Bilo je najteže početi. Nikada to pre nisam radila.
Nisam znala kako da nanesem zaštitnu boju.
Koju si koristila? - Za zidove podruma.
Treba ti 500 galona. Moraš da je menjaš svake sedmice.
U Finskoj i Norveškoj imaju izvorsku vodu, znaš?
Tako štede vodu.
Mogli biste da izgradite nekad i malu terasu.
To je tek početak!
Radovi su u toku. Terasa je planirana za kasnije.
Ide pogrešnim redom. -Zašto?
Napravio si nordijsku kadu pre kuće!
Pa to je samo nešto dodatno.
Život je lep.
Ptičice pevuše...
To je za Batista.
Da...
Malo je neobično, zar ne? Da se obesio tamo.
Zašto? - Ne znam...
Tamo je radio.
Nije to dobro promislio. -Niko neće više tamo jesti krompiriće.
Zašto ne?
Ako se neko negde obesi, nećeš ići tamo.
Kada neko umre u kući, kuća se neće lako prodati.
Neće lako, ali prodaće se.
Nastavio bi da ideš u restoran čak i da su tamo ljudi umrli.
Da...
Samoubistvo... Nikad ne znaš kako ljudi žive.
Još ideš vozom? - Sada je zaprljan.
Šta je s vozovima? A automobilima?
Seti se svih nesreća. Ljudi koji se zabiju u stablo.
Svih onih koji se bace s mosta.
Ista stvar. Možda se ovde dogodio masakr.
Masakr ovde! - Streljački vod, možda, tokom rata.
Ne znam, možda se neko obesio s onog stabla.
Sve je zagađeno. Šta onda? Nikada nećeš izaći iz kuće...
Razumeš? - Ima smisla.
Najbolje je ne razmišljati o tome.
Ekipa s radija Ševošoar, kao i naši slušaoci,
šalju iskreno saučešće porodici Batista iz Vitrivala.
Svi smo ga dobro znali jer je posluživao stotine,
ako ne i hiljade prženih krompirića u Renomeu.
Njegova smrt ostaviće prazninu u Vitrivalu,
ali svako ima svoj put i moramo to da poštujemo.
A sada malo muzike koja će nam utešiti srca, nadam se.
Zapalili smo buktinju pre 40 godina. - O, da!
To nam je donelo sreću. - Poslednji ste se venčali?
Da, jesmo.
Da sam bar ja mogla. - Trebalo je kasnije da se venčaš.
Ko ju je još iz porodice upalio?
Mari i Floran. - Aha.
Vatras je predivna, zar ne?
Ugreje te. - Bole me oči...
Ove godine je baš vruća.
Bole me oči... - Bole te oči?
Zatvori oči... - Pokrij ih.
Šta tvoja dama pije? - Najviše što može!
Bio je zdravog uma, imao dobar život... Nikada ne bi počinio samoubistvo.
Nikada ne znaš kako se ljudi osećaju. - Naravno.
Ali iznenađujuće je, zar ne?
Slažeš li se? - Ne.
Dakle, neće biti istrage?
Čak i da je bude,
mislim da ne postoji razlog da bismo posumnjali u ubistvo.
Bilo je to samoubistvo.
Razočarana sam.
Pevaju livade Peva cveće
U srcu mi je radost
Pevaju livade Peva cveće
Sreća je u Gospodu
Svi putevi sveta
Neka te vode u Raj
A ćudljivi vetar
Neka te vodi do sunca
Pevaju livade Peva cveće
U srcu mi je radost
Pevaju livade Peva cveće
Sreća je u Gospodu
JUN
Koji je ovo đavo?!
Hajde, idi kući! Ometaš!
Jebem ti... Ona je ozbiljna?
Šta ti je? Završila si?
Idi kući, Luiz!
To je poslednje što nam treba!
Hej, Žane. - Hej, Bernare.
Šta ima? Šta se dogodilo? - Dođite da vidite.
Tamo? - Da, visilo je s onog eksera.
Bernare, koliko si dugo bio ovde pre dolaska rođaka Žana?
Nemam pojma, nekoliko minuta? Vraćao sam se traktorom.
Potom sam čuo zvuk.
Video sam traku i shvatio šta se događa.
Pogledao sam napolje, ali tamo nije bilo nikoga.
Potom se pojavio Žan. On vas je pozvao.
Kako si čuo zvuk kad si bio na traktoru?
Znam da je čudno, ali čuo sam zvuk.
Dobro... Žane, zar ne bi trebalo da si na poslu?
Završio sam ranije.
Budući da je trebao da radimo zajedno, tražio sam ga i zato sam došao.
Dobro.
Nisi nikoga video? Baš nikoga?
Ne, nikoga.
Proverio sam čak i u grmlju. Baš ništa, nema nikakvog traga.
Ne razumem, nema smisla. Zašto se obesiti na tuđem posedu?
Obesi se na svom posedu... Imali bismo leš u rukama!
To bi bilo sjajno. Šta bismo učinili s tim?
Tata nije hteo da pozovemo, ali s obzirom na ono što se događa,
bilo bi to bolje za vašu istragu.
Šta bismo učinili s telom?
Da sam ga video, upucao bih ga i gotovo.
To nije rešenje! Tada bismo te zatvorili.
Ne znaš šta je ljudima u glavi. Loše se osećaju, nisu dobro.
Gde je tetka Kati? Da li je ona nešto videla?
Poslovno je u Kinšasi. Otišla je pre sedam dana.
Pa da. - Sami smo.
Bilo bi to šesto samoubistvo! Ne razmišljate dalje od toga?
Pet samoubistava u tri meseca... I vama to ne smeta?
Žane, policajci su. Nisu mentalisti.
Razmišljamo o tome, ali šta još možemo da učinimo?
Nemamo tu moć da mi odlučujemo o tuđim životima.
Da... - Nismo psiholozi.
Istina.
Hajde, idemo u patrolu. Možda nekoga vidimo.
Žane, samo budi smiren.
Pomisli na to da je jedno samoubistvo izbegnuto.
Osim ako se obesio negde drugde. - Tako je...
Nakon smrti Žan-Fransoa,
radio Ševošoar je prekinuo emitovanje...
Nemam šta da prijavim, osim da ste vas dvojica beskorisni...
Hej, pripazi na rečnik. - Bez uvrede, ali...
Nije da ljudima na čelu piše "samoubistvo".
Svejedno, sve ovo me nateralo na razmišljanje. -O čemu?
Zapisivao sam neke opaske. - Primetili smo, hvala.
U ovoj beležnici beležio sam svačije dolaske i odlaske.
Ali, ono najvažnije, njihovo "mentalno stanje".
Zeleno znači "dobro",
narandžasto "prosečno", crveno "nimalo dobro".
Ako voze, teško je reći, ali nakon nekoliko prolazaka mi bude jasno.
I?
I, u tablici sam sažeo mentalno stanje svih.
Ko je u crvenom?
"Ujak Bernar".
Da Žan nije ranije došao s posla, bio bi mrtav, uveren sam.
Nije tako komplikovano.
Poslednjih pet samoubistava bilo je u crvenom.
Kristijan, Batist sa krompirićima,
Stefan, Mišel, Žan-Fransoa s radija.
Svi crveni. Samoubistva.
Svaka čast... Ali nije nikakav dokaz.
Ali je dobar indikator.
"Dobar indikator" tvoje subjektivnosti.
Moja subjektivnost je prilično objektivna.
Nisi genije. Ali moj brat...
Budi drag prema Benžamenu. - Jesam!
Znate da poznajem ovo selo. - Nismo rekli da ne poznaješ, ali...
Nije zato... - Šta "nije zato"?
Sve je unutra.
Četiri sata je, gladan sam.
Možete da idete, radije bih jeo sam.
Neću vas zadržavati. - Dobro...
Kada pojedem, nastaviću da beležim svoje opaske.
Svi u crvenom će umreti.
Hvala na informaciji.
Pjere, nemoj večeras da se svađaš sa Luiz. Roditeljima je dosta.
Uživajte. - Vidimo se.
Benža... - Šta je?
Video si zapis o Nat? - Da, to su gluposti.
Totalno sranje. Ne veruj svemu što kaže tvoj brat.
"Namrštene obrve", Nat... Da, jer vozi i pod stresom je!
To ne znači da će se baciti s mosta.
Znaš je bolje od njega. - Naravno!
Mršti se. To radi.
Ti stalno zevaš. Kad pada kiša, kad je vetrovito...
Kiša ili sunce, ti zevaš.
Ona se mršti. Nema potrebe razgovarati o tome.
Jesi li video još neko ime u beležnici?
Nekoliko, ali bio sam usredsređen na Bernara.
Svejedno, ovo je bizarno.
Bizarno, ali ne i neverovatno. - Tačno...
Ti si u zelenom. - Naravno da jesam!
Nisam video tvoje ime. - Ni ja. Možda je na drugoj stranici.
Nadam se da nisam u crvenom.
Samo ti to možeš da znaš.
Istina.
Da? - Pozdrav.
Pozdrav, nećaci. - Zdravo, Katrin.
Dobro si, tetka? - Jesam...
Vrata su bila širom otvorena. Uplašili smo se da je neko provalio.
Kada ljudi umiru... - Treba biti na oprezu.
Tvoje bubuljice su bolje?
Nisu bubuljice... Ali dobro su.
Možemo li da pomognemo?
Slušajte... Nigde ne žurim.
Otkad je baka završila u bolnici, stvari su postale malo komplikovane.
92 godine. - Tačno.
Drugi ti ne pomažu?
Slušajte, svi imamo svoj ritam.
Ponekad se nađem sa Izom pa malo jadukujemo...
Pokušamo da počistimo kuću...
Već smo se rešile nekih stvari.
I klavir odlazi. Tvoja sestra će ga uzeti.
Zar bubanj nije dovoljan?
Ne, čini se da joj bubanj nije dovoljan.
A i dobro je što ostaje u porodici.
To je istina.
PARKING MESTO GRADONAČELNIKA
U redu, dobro.
Reći ću službenicima iz patrole pa će vam se oni javiti.
Moram da idem, policija je ovde. Dobro?
Dobro, hvala na pomoći. Vidimo se.
Kako ide, momci?
Pjere, čokolada? - Ne, hvala.
Ne voli te. - Tebe ne treba ni da pitam.
Dobro smo, uprkos svim samoubistvima...
Glave su nam i dalje uzdignute. - Pa, nadam se da je tako.
Kad smo kod toga, dobio sam letke...
Iz SOS samoubistva.
Bilo bi dobro da ih podelite ljudima.
Sadrže određene informacije i zanimljiva pitanja o samoubistvu.
Lora, objavi ovo na Fejsbuk stranici našeg sela.
Tako će ljudi imati ove informacije.
Dobro. - Hvala.
Biće komplikovano obići celo selo i deliti ih svima koje sretnemo.
Ne morate da ih delite svima, nego zainteresovanima.
Kao što uvek kažem, vaša uloga jeste prevencija.
I, kao što znate, prevencija jeste ključna.
Da, ali to je teška tema za razgovor.
"Oprosti, Gaetane, nekako si mi bled. Izvoli letak o samoubistvu."
Nema tu srama. Moramo to da prevaziđemo.
Morate da kažete: "Brinem se da nisi najbolje."
Mislim da je to posao za obojicu.
Kad smo već kod toga, šta je s vandalizmom?
S kurcima? - Falusima.
Imamo grupu od četiri penzionera
koji nas izveštavaju o onome što vide u šetnji.
Pa... Jeste li ih našli?
Nismo još, ali mislim da je to dobro.
To je građanska inicijativa, pomaže u izgradnji društvenih odnosa.
Morate jasno da im kažete da samo rade na prevenciji.
Ne smeju da se dovode u opasnost.
To je veoma važno.
Računam na vas dvojicu.
Rekli smo i da ćemo razgovarati o projektu "Zeleniji Vitrival".
Roštilj kreće. Brzo se vraćamo, di-džej Žilijen je s nama!
Šank broj dva je otvoren.
Šank broj jedan nudi kolo sreće...
Uživajte i nastavite da pijete. Sunce je izašlo, morate da pijete.
Najbolje da to počistite. - Ne!
Pozdrav, Benža. Zdravo, Pjere. -Zdravo.
Pjeret, Iza, šta ima?
Zvala sam gradonačelnika.
Rekao je da delite letke. Zašto ja nisam dobila?
Tek smo počeli da delimo letke.
Ali idemo polako. Ne želimo da plašimo ljude.
Ali svi u selu su uplašeni! - Znamo... Kao ste vi inače?
Zabrinuta sam za Pjeret i Žermena.
Mama, ne brini se, sve je u redu. - Pjeret je ostavio dečko.
Grozno. Dobro si?
Dobro sam. - Nisi.
Raspada se, dva dana pre ispita.
Koji gad!
Zabrinuta sam za njih, uz sva ta samoubistva...
Šešir mi je dobro namešten.
Zar ne? - Da.
Sjajno. - Dobro, sjajno...
Aha, tu ste! - Gde si ti bio?
Kružim satima!
Gde si bio? - Prešao sam ceo Vitrival i ništa!
I mi smo! - Ja sam završio, ljutite me!
Idem kući. - Ko to kaže?
Drzak si kada nas ovako ostavljaš!
Idem kući. - Samo tako? Smiri se!
Ovo je trebalo da bude zabavno! Sad sam ljut.
Zašto nisi išao s nama?
Kuda ćeš, Noele? Vrati se! -Završio sam!
Vrati prsluk. - Sa zadovoljstvom, gospođo.
Lepo ga vrati. Hvala, gospodine.
Evo prsluka. Pozdrav!
Razočarao si nas. - Zdravo!
Srećno! - Zdravo.
Vidimo se.
To nije bilo lepo. - Ne, nije.
Oho, sunce je izašlo!
Hoćemo li da se prošetamo?
Naš Benžamen rano rani!
Šta je bilo?
Veoma pametno...
Hoćeš li vafle? - Ne, hvala.
Mačete su zakon.
Bernar je oduvek hteo kongoansku mačetu,
pa sam mu donela dve.
Strava.
Tetka Kati, Bernar je dobro?
Ne, uopšte.
Zašto to kažeš? - Jer sam uverena da laže.
Laže! Pokušao je da se ubije u šupi.
To je malo preterano, zar ne? - Ne. Postoji razlog zašto nije dobro.
Od bakine smrti nije dobro.
Ima problema sa zdravljem.
Radionica je u problemu, lista čekanja nema kraja.
Klijentima je dosta, žale se... I ja ih razumem.
Misliš da ga to muči?
Naravno! Ali muči i mene!
Kao da živim s duhovima.
Za večerom sam ili sama ili njih dvojica razgovaraju o kolima.
Dosta mi je toga. - Kati, ti si uvek optimistična.
Da.
Misliš li da bi trebalio da mu kažemo da poseti psihijatra?
Ne! To je preterano.
Upravo si rekla da je pokušao da se ubije.
To je samo pretpostavka.
Slušajte...
Promenimo temu.
Pjere...
Kako napreduju pripreme za putovanje?
Moram da naučim dobro da govorim engleski.
Gde beše ideš? - U Ameriku, u Kanzas.
Hej, pusti mene da kažem!
Idemo u Kanzas, da posetimo porodicu koja je ugostila Elizabet.
Gotivno.
Da... Kako je bilo u Kongu?
Sjajno.
Srela sam kolege s kojima sam radila 20 godina.
Bilo je baš sjajno.
Gotivno. - Da.
Posetili smo i rezervat Bonobo.
Oho.. A gde si bila smeštena?
U šefovoj rezidenciji, bilo je sjajno.
Tamo postoji velika razlika između bogatih i siromašnih.
Mogu da zamislim. - Bila sam na pravoj strani ograde.
Mama? - Da.
To je jer si deo Anti-penis brigade?
Da, to je lični napad. Sigurno.
Odjebi! Naporna si!
Šta ti je, ludačo?
Luiz!
Ozbiljno? - Šta je? Gde je Pjer?
Zdravo, Žerome. Šta ima?
Kakva slučajnost! Pjer nije ovde.
Ako su to drugi, nema problema. Ali ako je njegova sestra...
Šta se događa?
Mesecima nas maltretira svojim treskanjem!
Jadni vi!
"Ova zločesta devojka me maltretira!"
Presvući ću bubanj tvojim mudima!
Jesi li to upravo čuo?!
Preti mi! Šta kažeš na to da te razbijem, lezbačo?!
Lezbača?! Ubacio si i homofobiju?!
Hej! Jeste li vas dvoje završili?!
Odjebi! - Dođavola...
Dođi, razgovarajmo.
Neću ni da ti se približim! Svi ste u tome!
Svi ste ista incestuozna porodica! - Pazi šta govoriš!
Zašto ne može da svira u bendu?
Znaš zašto! - Jer nemam muda!
To je užasno... Ne želite da saslušate jedno drugo.
Zaboravi, idiot.
Odlazim! Pobedio si, idiote. - Ne vraćaj se, droljo!
Žerome, šta ti je?
Treska mesecima. Ne mogu to više da podnesem.
Da dođem bliže? - Pusti me. Želim da budem sam.
Luiz, preterala si. Moraš da prestaneš.
Sledeći put ćeš dobiti kaznu. Drago mi je što Pjer nije ovde.
Još jedan frustrirani muškarac... - Ne vređaj me. Ja tebe nisam.
Šta ja mogu da učinim ako žene ne mogu da učestvuju u paradi?
Znaš da sam uvek želela da se priključim orkestru?
Mislila sam da će biti dovoljno da naučim da sviram. Trebalo bi, ali nije.
To ti je tako. Devojke ne mogu da sviraju na paradi.
To nije fer, promeni to. Ali pošto to ne želiš da učiniš...
Kako to misliš, promeni?
Kad već želiš da budeš bubnjarka, napravi svoj ženski sastav.
Kakvo je to razmišljanje? Zašto da napravim svoj sastav?
Sastav već postoji, ali ne!
Nije nimalo fer! - Život nije fer.
Nećeš rešiti stvari gnjaveći Žeroma, znaš?
SINAM SINAM zove VITRI-1, prijem.
VITRI-1 se javlja SINAM-u, prijem.
SINAM govori VITRI-1.
Ometanje rešeno u Ulici Boa de Mazis 64. Primljeno.
Nakon smrti Žan-Fransoa...
Sranje!
Pokušao sam gasom, ali bezuspešno.
Da, rekao si.
Trebalo bi jednostavno da ih upucam, ali...
To bi bilo preglasno. Susedima se ne bi svidelo.
Zato koristim vazdušnu pušku.
To ih omami pa ih dokrajčim lopatom.
Znaš šta bi bilo najbolje?
Rado bih kupio sokola.
Tamo bih izgradio prečku.
Odande bi ih uhvatio i... Bum!
Proždrao bi ih.
Ali Nat nije oduševljena idejom.
To me ne čudi.
Ja bih se brinuo za njega.
Mnogo bih ga razmazio.
Imate li vi pacove? -Ne... Elizabet je bila opsednuta time.
Postavili bismo otrov svuda, ali ništa ne bi pojeli.
Da, sigurno ih imate.
Videćemo.
Morate da se zaštitite.
Jesi li to čuo? - Ne, gluv sam.
Šta to radiš? Spusti to.
Spusti to.
Moraš da se isključiš. - Imaš pravo.
Inače nikad kraja...
Jebem ti... Neverovatno. - Tata zove.
Da?
Proverio si?
Samoubistvo.
Ma ne...
Mislio sam da je sleteo autom s mosta.
Ali ne, upucao se uglavu, pao, smrskao lobanju.
Sranje.
Udvostručio je šansu da ne zezne stvar. - Šališ se, zar ne?
Šta da su ljudi to gledali? Šta da ga je gledao neko s decom?
Nije razmišljao o tome. Prolaznicima bi to bilo super, ali...
Moraš da priznaš, učinkovito je.
Promašio sam!
Utapanje, mislim. -Da.
To je najgore. Treba vremena...
I patiš. - Mnogo patiš.
Da se ja pitam, ja bih...
Pojeo nešto otrovno ili se obesio.
Da.
Nešto što dugo traje nije zapravo samoubistvo.
Nego nanošenje štete samom sebi.
Ali tada umreš pa je to samoubistvo.
Da, ali ne želim da boli pre nego što umrem.
Da...
Videli ste boju?
Nije vam dugo trebalo da se predomislite.
Zašto nije zapisano celo selo?
Ja se bavim raskrsnicom, a za ostalo koristite svoje mozgiće.
Nisam mentalista.
Zna li još neko za ovo? - Ne.
Osim Šarlot. Ona misli da sam lud.
Ja sam kao neshvaćeni umetnik koji kreće s metafizičkim trabunjanjem.
Ali ovo stoji. Videćete.
Videćemo.
Sve je u redu?
Savršeno, "g. Fransoa Miradore". - Tako je već bolje.
Još nešto?
Žilijen, samoubica s mosta, bio je u crvenom u mojoj beležnici.
Primetili smo.
Onda ni ne moram da kažem da ste to mogli da sprečite
da ste ranije pogledali moju beležnicu.
Isto važi i za tebe.
To nije moj posao. - Nego je naš?
Ljudi, prestanite da se međusobno optužujete.
Moramo da sarađujemo, inače smo gotovi.
Vidimo se. - Da, vidimo se.
Šarlot. - Zdravo.
Sranje, u crvenom si. - Nisam.
Kunem se, vidi. - Nisam u crvenom.
Samo sam se šalio. U zelenom si.
Ionako ćemo svi umreti jednog dana.
Uradio je dobar posao s tom beležnicom.
Kada malo razmisliš, svi smo u crvenom, na neki način.
Dobro si, filozofe? Govorimo o samoubistvu.
Želiš li da umreš? Ne! Onda se smiri. Skreni levo...
Možeš li da prestaneš da mi naređuješ?
Smiri se, samo ti dajem uputstva. Ne naređujem.
Dobro si? Zaboravio si jutros da se isereš?
Kao da je tebe briga...
Briga me je, ali šta mogu? To je život.
Ne možeš samo da kažeš: "To je život". Šest samoubistava u tri meseca.
To nije slučajnost. Nešto se događa ljudima u glavi. Sociološki je.
Šta je, sada je to zavera? - O čemu govoriš?
Smatraj se srećnim jer ti niko u porodici nije u crvenom.
Natali je u narandžastom, ali to se ne računa.
Tu je i Bernar. I Simon. - Šta?
Simon, tvoj brat. - Kako da ne, dobar pokušaj.
Sranje...
Ne možeš da držiš sve loše u sebi. -Da...
Uz sve, sva silna samoubistva, zabrinuti smo.
Brat si mi, njemu si rođak.
Stalno nam je do tebe. Nemoj da držiš sve za sebe.
Uvek smo te viđali napolju.
Na biciklu, dok si išao na piće...
A sada te više ne viđamo.
Nemam vremena.
Sve je u redu s devojkama?
Voleo bih da provodiš više vremena s njima.
Dobro je što je Sofi ovde. - Sve je u redu sa Sofi?
Da, ali ponekad se pitam da li bi joj bilo bolje bez mene...
Zar si glup? Ti to ozbiljno?
Ne znam...
Ne plaši se da razgovaraš s nama ako imaš crne misli.
Dobro...
Sigurno? - Da.
Dobro. Imamo ovaj letak koji delimo.
Ljudima je često lakše da razgovaraju s nepoznatom osobom.
Možeš da pozoveš besplatan broj, 24 sata dnevno.
Mislim da mi to ne treba... - Ne?
Prema onome što vidim... - Uzmi svejedno. Bez pritiska.
Dobro, hvala.
Pokušaćemo da dolazimo češće. - Dobro, hvala.
Pozovi kada završiš. - Dobro.
Vidimo se.
Martina.
Mali Pjer! - Martina, jesi li dobro?
Jesam, a ti? - Jesam.
Benža nije s tobom? - Sa Ivet je.
Još je sa Ivet. Oni dredovi... Majko mila!
Ti si to rekla. - Više ne dolaziš.
Nikada nisi na prozoru. - Jesam, ali nikada ne svratiš.
Samo odeš pravo kod Fransoa. Sigurno ima bolje tračeve.
Da, i sada je na bolovanju...
Ima vremena. - Istina.
Ali svejedno.
Pozovi nas i doći ćemo.
Sada moramo da zakažemo posetu? Dobro. Šta kažeš na ponedeljak?
Ponedeljak? - U 10.
U 10. - Može?
Ponedeljak u 10. Može.-Dobro.
Može. - Vidimo se.
Vidimo se u ponedeljak. - Zdravo, mali Pjere.
Dobro se osećam.
I ja. Veoma dobro.
Znaš šta? - Šta?
Dobro se osećam i mislim da mi imamo sreće.
Tačno, ne možemo da se požalimo.
Ne.
I... - Da?
Mislim da neću... Moći da učim...
Engleski narednih nekoliko meseci.
Ali, Pjere. Ti govoriš engleski.
Znam, ali... Ne znam...
To je dobro? - Da.
Šušu! - Da?
Vidiš ovaj kurac? - Veliki je!
Ogroman je. - Bravo, Bernadet.
Javiću Malom Pjeru. - Dobro.
Halo, Pjer i Benžamen?
Blizu dvorane smo. Pronašle smo još jedan penis na zidu.
Samo smo htele da vam javimo...
Bernadet! - Šta je?
Pronašla sam nešto!
Šta? - Boju u spreju!
Boju u spreju, u kanti... - Pazi! Tvoji otisci!
Kako drsko... - Tvoji otisci!
Čoveče, da. Oprosti! - Dobro.
Staviću ga u vrećicu. - Dobro.
Momci, Šušu je otkrila nešto veliko.
Imamo trag! - Da.
Pronašla je boju u spreju u kanti za smeće pored kioska.
Stavila ju je u vrećicu.
I pronašle smo veliki kurac na zidu.
Baš smo srećne. Veliko otkriće.
Šteta što postoji još kuraca... - Dobro, zdravo.
Bernadet, jesam. - Dobro, nastavimo...
Martina?
Hej! Ima li koga?
Sigurno je pozadi.
Pogledaću napolju.
Pogledaj gore. Nosi slušalice dok pegla.
Martina?
Pjere!
Jebem ti, Pjere!
Sranje... - Nemoj samo tamo da stojiš!
Pomozi mi.
Jedan, dva, tri.
Zovi! Reci da je uzela insulin.
SINAM SINAM zove VITRI-1. Hitno, hitno, hitno.
Budući da ste svi danas ovde, prisetimo se Martine,
kao i svih nedavno preminulih u Vitrivalu.
Naše su misli s njihovim porodicama i delimo njihovu bol.
Uprkos svemu tome, svima želim srećan Dan Svetog Petra.
Na moj znak, naciljaj...
I sada 1, 2, 3.
1, 2, 3...
OKTOBAR
Da, ali ne misliš dalje od toga...
Kažeš: "Moramo to da srušimo", ali možda je to znak?
Znak?
Da, to bi mogao da bude znak. Ovaj...
Možda ne znak, ali prilika da razmislimo o svemu
kako bismo odlučili želimo li uopšte da živimo tamo.
Ako nećemo živeti tamo, šta ćemo s ruiniranom kućom?
Kuću smo dobili sa zemljištem...
Ako ga prodamo, nećemo izgubiti novac.
Kako ćemo pronaći dom?
Sve kuće u Vitrivalu sada pripadaju žrtvama samoubistva.
Pjere!
Možda nećemo živeti u Vitrivalu. -Čekaj...
Pjere! - Šta to radiš?
Bernadet, Noel, i Filip kopaju po našem smeću!
Dođi da mi pomogneš! - Nisam na dužnosti!
Dobro...
Idem. Vidimo se.
Šta radite s našim smećem?
Dobro... Zdravo...
Moja kćerka ne crta kurčeve bojom u spreju!
Za razliku od tvoje! -Moja kćerka ne crta kurčeve bojom u spreju!
Šta se ovde događa? Otkada kopate po smeću?
Tražimo sumnjive predmete.
Zašto bi tu bilo sumnjivih predmeta?
Ne smetaj mu, zove Elizabet.
Ma daj...
Tu budi, ne smetaj mu!
Idem u toalet. - Ostavi ga na miru, dođi dole.
Nisam insistirao. - Spava. Dosta mu te je.
Nisam insistirao! - Naporan si!
Pjere?
Pjere...
Pjere, da pucam?
Pjere! Da pucam?!
Pjere, šta da radim?! Da pucam?!
Hej. Kako si? - Dobro, ti?
Doneo sam ti mafin. - Hvala. Koji?
Vanila-rum. Ubaciš rum injekcijom.
Strava... Prijatan dan. - I tebi.
Kako je Simon? - Dobro, ali nije baš sjajno.
Koliko je crvenih ostalo? - Dvanaest.
Uobičajeni. - Rešimo to.
Da. Treba učiniti to što treba.
Da, glavu gore. - Uvek imate "glavu gore".
Kako se osećaš, Pjere?
Pomalo umorno. - Da, stalno je umoran.
Nije to zbog samoubistava. Rođen je umoran.
Vidiš? Pritisak je niži nego inače.
Pritisak. Imaš li još simptoma?
Ponekad vidim zvezde, ali... - Moraš da budeš oprezan!
Piješ li dovoljno? - Da, pije kolu.
Kolu? Znaš da je kola užasna.
Iskreno, treba ti dva litra vode dnevno!
Dobro, duboko udahni...
Kako si ti? - Dobro. Ide.
Imamo još posla, ali uselili smo se. Iako Natali trenutno nije ovde...
Na odmoru je?
Ne, uselila se kod mame na neko vreme.
Mama joj je bolesna, a i sva ova samoubistva...
Dobro je ispalo. Ali sve je u redu.
Dobro. I ti lepo duboko udahni.
A ti? Kakav je život s Polom i Žani?
Hej, nismo došli da čavrljamo. Moramo na posao!
Pjere, molim te. Smiri se.
Samo ti kažem da sam zabrinut za tvoje zdravlje.
Pritisak ti skače, bled si...
Znam da je Benžamen čvrst, ali njegovo lice mi sve govori.
Mislim da ste obojica sagoreli.
Razgovarao sam s Fabrisom. Treba vam zamena...
Gluposti. - I sam si rekao da si umoran!
Trebaju vam odmor i vitamini!
Možda i antidepresivi? Dođi, Pjere. Ništa od odmora.
Vaše iskaznice. Razgovarajte s Fabrisom.
Ugroženo vam je zdravlje! - Da, da...
To je vaša odgovornost. Ako se dogodi nešto, vi ste odgovorni.
Ne treba nam odmor. - I moja.
Dobra ideja, ljudi.
Daću nešto novca i za moju mamu. - Hvala.
Koje cveće kupujete? - Hrizanteme.
Nešto jednostavno. - Hrizanteme su uvek lepe.
Hvala.
Dobro si?
Imam često more. - Kakve?
Uz sva ta samoubistva u selu...
Sinoć je mali Damijen bio ispred kuće,
imao je iskolačene oči i buljio u kuću...
Bilo je strašno. - Proganja te noću.
Trebalo bi da radiš vežbe disanja.
Nisam sigurna... - To traje neko vreme?
Da, otkad sam prestala da radim.
Onda je rešenje povratak na posao. - Misli na sebe.
Česte more, umor... Sve su to upozorenja.
Stanica sada nudi i terapiju.
Za sve zabrinute zbog samoubistava.
Dobro. - Ili radi vežbe disanja.
Na Jutjubu su tutorijali. Neće sve čarobno rešiti, ali...
Ja sam imao more i to mi je pomoglo...
Šta je to, Pjere? - Skupljamo za žrtve samoubistava.
Za Sve Svete. - Idem po gotovinu.
Lepo od tebe.
Stavićeš hrizanteme?
Da. -Lepo.
Dobro je što imamo onaj poseban tuš.
Nakon tuširanja se osećam baš opušteno, a bio sam sav napet.
Vredelo je cene.
Ne, krivi su zvukovi u bašti. Sav sam se iznervirao.
Znam šta sam čuo!
Istražiću to, znaš.
Kako ti je mama?
Zašto onda ideš? Ne pomažeš.
Ako ne možeš da radiš ništa za nju, ako ne možeš da radiš sitnice...
Kakav spas!
Da, dobro došla u stvarnost.
Ne možeš uvek da radiš šta hoćeš. Ja ne mogu.
Ne, ne radim šta hoću.
Ne, ne radim šta god hoću.
Dobro, imaš pravo. Cmok cmok.
Sada kažeš "cmok cmok"? - Samo Nat, da bi bila srećna.
Čuo si šta sam rekao o zvukovima u bašti?
Pitao sam se šta je to. Misliš da se neko šunja okolo?
Ne znam, možda skitnica, lopov koji njuška...
U svakom slučaju, mislim da nisu životinje.
Nije to takav zvuk.
Nisam to rekao Nat,
ali sada spavam s pištoljem ispod jastuka.
Šta? Sa svojom puškom? - Ne, hromiranim Smit i Vesonom.
Ispod Natinog je jastuka.
"Sranje, čujem zvuk"... I samo ga brzo potegnem.
To je prilično čudno.
Nije.
Znaš mene, ne uplašim se lako. Ali ovo me potreslo.
Još imaš kamp-kućicu? - Da.
Mogu da provedem nekoliko dana u njoj, dačuvam stražu s tobom.
S obzirom na protekle mesece i naš posao, ne možemo da rizikujemo.
Sigurno? -Provešću nekoliko dana u kamp-kućici.
Imaš pravo. Nećemo da rizikujemo.
Dogovoreno.
Možemo li da svratimo do ujaka Bernara?
Znam da nije više u crvenom, ali trebalo bi da ga posetimo.
Da, ali koji nam je izgovor?
Nikada vam nije pokazao svoju Bik kolekciju? -Ne.
Nije to kolekcija. Imam ih samo nekoliko koje su mi drage.
Svejedno, imaš ih dosta.
Ujače Bernare, dobro si? - Pa, i da i ne.
Šta je bilo? - Nalazim se u emotivnoj spirali.
Ali to se vas ne tiče.
Govoriš veoma fino, dragi. - Skroz.
Vidi se da ide kod psihijatra. - Ne idem kod psihijatra!
Šta se događa s novim kućama? - Ah, nema kraja...
Novi susedi će nam zagorčati život.
Pogledala sam kuće na internetu. Baš su ružne... Fuj!
Da mogu, razbio bih im glave lopatom.
Ili bih uzeo pištolj i bum! Kraj priče.
Ne možeš to da učiniš, nezakonito je.
Jeste li za malo šampanjca?
Ne, hvala. - Ne dok smo na dužnosti, Kati.
Ti uživaš? - Naravno.
Petkom čistim ujutro a potom malo uživam s dragim.
To je život.
Ujače, zvuk dolazi s prednje strane. - Pa...
Pogledaj! Kurac!
Stari kurac.
Ovo nije popravka motora nego arheologija.
Pitam se kako je Luiz uspela da ih nacrta.
Nemoj da govoriš da je Luiz. Nemamo dokaza da je nacrtala druge.
Kako je Luiz? Uselila se?
Šta misliš? Više ne stanuje u Vitrivalu.
Uopšte je ne posećuje. - Zar si glup? Zašto ne?
Maleni Pjere, mislim da nikoga nije briga što je ona crtala grafite.
Neki nisu srećni. - Sramota je za porodicu.
Ljudima samo smeta što niko nije platio za to.
Ne bismo je ni bili poslali na giljotinu. -A i nema dokaza.
Grafiti su prestali kada se odselila, ali problem je nedostatak dokaza.
Još se pitam kako je to izvela...
Ako je Luiz to učinila, onda je prilično pametna!
Možeš li da je pozoveš i pitaš kako je uspela?
Ne! Zvuk dolazi iz branika, kreni na posao!
DOBRO DOŠLI
Jebeno govno...
Dođavola!
Jebem ti...
Ovo me nervira.
Oprosti zbog mirisa psa, ali sve sam očistio.
Bez brige, nije tako strašno.
Dobro. Nadam se da će ti biti dobro.
Kad smo kod toga, jesi li dobro?
Prestani s tim pitanjima. Nemoj dok još ima samoubistava.
Znam, ali govorimo drugima da moraju da razgovaraju, a mi radimo suprotno.
Vidim da si dotakao dno. Sve što se događa s tvojom kućom...
Druže, dobro sam.
Elizabet je u Kanzasu...
Hej, ne trljaj mi so na ranu.
Neću da jedem tvoje pse, mačke i pacove.
Nema više pacova. A u nekim zemljama ih jedu.
Ukusni su. - Dobro za njih, onda.
Ja volim junetinu, svinjetinu, povremeno malo jagnjetine, piletine...
To me usrećuje.
Gledaj... - I divljač.
I divljač je ukusna.
Pun mesec. - Dobro si? Sad si vukodlak?
Nisam. Ja sam stari, usamljeni vuk.
Stari, usamljeni vuk...
Nisi baš usamljen.
Druže, imaš Nat, mene, porodicu, roditelje.
Nat se možda nikada neće vratiti, ali ne muči me to.
Moji roditelji stalno govore da ću završiti sam.
Pa sam došao na ideju da sam stari vuk.
Malo dramiš.
Samo sam realan. Treba li ti Elizabet? Ne.
Jesi li emotivno zanemarena beba? Treba ti mamica?
Ne. - Eto ti.
Nat će doći na tvoj rođendan. - Nema šanse.
Zašto ne?
Boji se da ostavi mamu samu kod kuće.
A Nat je osetljiva. Nije kao ja.
Ne bi dugo izdržala u prehrambenom lancu.
Zašto ne bi dovela mamu ovamo? - Hteo sam da joj izgradim garsonjeru.
Ali njoj je draže da ostane. Ima svoju rutinu, susede...
U kamp-kućici bi joj bilo prijatno. - Želi da ostane.
Osim toga, to je tvoja kućica. - Moja...
Moja osmatračnica. - Tako je.
Nećeš me sjebati.
Jebem ti.
Želiš li dvogled? - Molim?
Pjere?
Jesi li nešto čuo?
Fabris je upravo pozvao...
Još jedno samoubistvo, pored vetrogeneratora. -Ko?
Na vrhu. - Ali ko?
Nema pojma... Idem da trčim.
Kolege rade na tome, mi ne moramo da idemo.
Kuća je otključana. Koristi poseban tuš ili šta god hoćeš.
Dobro. Hvala.
Nisam sinoć ništa čuo. Ti?
Ni ja. - Dobro, stanimo sada s razgovorom.
Hej, ljudi! Ben je došao!
Kako je?
Sve je u redu? - Da.
Pakujete se? - Da.
Ušao je, popeo se i bacio s vrha.
Pokaži mu sliku.
Koji đavo...
Znaš ko je to?
Da, bilo je lako identifikovati ga.
Sebastjen Braser. Znaš li ga? - Sranje... Znam.
Kako je uspeo da uđe?
Nemam pojma. Nema tragova provale.
Valjda je nabavio šifru i ušao, ali ko zna.
Kada smo ga molili da siđe, samo se bacio.
Dobro, prepuštam to vama. - Vidimo se.
Zdravo. - Zdravo.
Sebastjen je uvek bio u zelenom, a svejedno je počinio samoubistvo.
Njegovo samoubistvo mi nije toliko neverovatno... Mogli smo ga očekivati.
Zašto to onda nisi ranije rekao? - Uvek razmišljaš o tome nakon svega.
Možda smo mogli da vidimo znakove...
Nemamo kristalnu kuglu. - Da, nismo vidoviti.
Vidimo samo znakove upozorenja 10 godina kasnije kada je sve gotovo.
Da...
Nismo vidoviti.
Ne mogu da verujem... Poludeću.
Stani.
Šta se događa?
Ukrali su mi skuter.
Nije lažov!
Smiri se, Šušu. Samo su zaboravili čips.
I bocu soka. - Mislili smo da je pokupimo.
Smiri se, huligane!
I vi ćete to samo prihvatiti? - Ne poštuju naše selo...
Završio si?
Vratite romobil. - Ne!
Neću! - Šta to radiš? Dosta!
Vrati! Dosta je! - Ne želim...
Ali ozbiljno...
Krenite kući. Imamo brojeve vaših roditelja.
Bacite ovo. - Dobro, zdravo.
Prođite pored naše kuće, mama ima novac za ovo što skupljate.
Može. Ljubazno od nje.
Šta je s bocom? - Dosta s tom bocom...
Hej, Sebastjen se upravo ubio a vi ste opsednuti smećem?!
Opsednuti? - Da!
Imali smo dogovor, da ćete pomoći sa seksualnim grafitima.
Pravila su bila jasna.
Ići ćete u šetnje, slati nam informacije i to je to.
Nemojte ništa da preduzimate, dobro?
Grafita nema već više od mesec dana!
Da, pitam se zašto! - Imate li nešto da kažete?
Ne... - U Vitrivalu su svi nekulturni!
Sad mi je dosta!
Lokalna grupa za prevenciju se raspušta.
Ne, ne! - Da, da!
A sada, u stanicu. Ne odlučujete vi.
Svi u auto.
Nema više plašenja dece i kopanja po smeću.
Ne razumem.
Sebastjen je uvek bio zelen u mojoj beležnici. Nikada crven.
Ne razumem to samoubistvo...
Dosta mi je svega. Gotovo je s beležnicom.
Ako više šteti nego što koristi, onda sam učlinio dovoljno.
Pa, ako misliš da tako treba postupiti...
Bar znaš svoje granice. - Ljudske granice, ne moje.
Da, razumemo. Zar ne, Pjere? - Da.
Dolazićemo da te posećujemo, zbog drugih stvari.
Hej, ja još nisam mrtav i sahranjen.
Imam nešto za vas, za razmišljanje. - Reci.
Postoji veza između samoubistava, osim što su sve žrtve mrtve.
A to je?
Nijedan muškarac nije imao dece.
Nijedan.
Kristijan je imao blizance! - Usvojene. Ne računa se.
Žan-Fransoa s radija je odgojio kćerku koju je njegova supruga...
To se ne računa!
Šta se onda računa? Odgojio ju je kao rođenu kćerku.
Razmišljao sam. Računa se razumno korišćenje lične sperme.
Šta je s Martinom? - O ženama nemam nikakvu teoriju.
Samo jedna žena, korpus analize je preslab.
Sećate se pašteta koje je pripremala za večere?
Da.
Ako vas dvojica ne želite da se bacite s vetrogeneratora,
idite da posejete svoje seme.
Nemoj ni da se šališ s time. - Ne šalim se.
Poslali ste žene iz Vitrivala i sada vas dvojica živite zajedno...
Priča se po selu.
Gluposti. - Nismo ih "poslali iz Vitrivala".
To je moje mišljenje.
Šarlot i ja smo uradili ono što je trebalo.
Luiz me brine, ali sada je verovatno dobro.
Trebalo bi da je posetiš u novom stanu.
Takva je. - On ne želi da ode iz Vitrivala.
Budalo. - Smiri se.
Imaš sreće što si mi brat i što si mi drag.
Da, osećaj je obostran.
A ja vam držim sveću ili?
Daviš.
Nije nam tako loše u tvojim malim stolicama.
Znam.
Svim stanovnicima Vitrivala.
Raduje me što vam se danas obraćam,
kako bih vam poželeo srećne Zadušnice.
Smrt je nemilosrdna. To ne čudi.
Ali, iskreno, ove godine naše selo joj je bilo bliže nego ikada pre.
Bila je ovo veoma teška godina.
Ali u ovim obrednim trenucima,
podsećamo se da svaki odlazak nosi sa sobom šansu novog rođenja.
Svima želim srećne Zadušnice.
Od srca, Srećan Dan Svih Svetih.
Čuvajte sebe i svoje voljene.
Čuvajte grobove i uspomene na svoje bližnje.
Slavimo ih zajedno.
Budite hrabri. Vitrival nastavlja da živi.
Bilo je dobro?
Da, ali možete li da zastanete između rečenica?
Dobro, ponovimo.
Da li biste mogli da spomenete da Pjer i Benžamen skupljaju donacije
za žrtve samoubistava?
Lepa inicijativa.
Dobro, zapisaću to. Imaš pravo.
Snima se! Izvolite.
Svim stanovnicima Vitrivala...
Blagosloveni bili ovi ljudi
Božji ljudi, hodajte napred
Prema Božjem kraljevstvu
Hodajte radosna srca
Blagosloveni su oni
Oni koji imaju srce siromašne osobe
Blagosloveni su siromašni
Jer njihovo je kraljevstvo
Blagosloveni ovi ljudi
Božji ljudi, hodajte napred
Prema Božjem kraljevstvu
Hodajte radosna srca
Blagosloveni su oni
Oni koji hodaju prema miru
Blagosloveni su mirni
Jer oni su deca Božja
Sjajan je ovaj Pikon.
Pomislio sam istu stvar. - Savršena doza...
Kakva je nordijska kada?
Strava.
Moraće da je isprazne kad dođe zima, zar ne?
Ne pitaj... Čekam pravi trenutak.
Mora da bude hladno, ali ne toliko da se smrzne.
Inače će se pumpa pokvariti i cevi će eksplodirati.
Treba to tempirati. - Da.
Mogu da ti pomognem, ako želiš. - Sjajno.
Uzećeš grejalicu od roditelja za kamp-kućicu?
Da, sutra ću ih videti.
Stvarno, nemoj da čekaš.
Prošle zime smo se Nat i ja smrzavali u kamp-kućici.
Da? - Da.
Da li je Elizabet zimogrožljiva? - Malo jeste.
Onda to učini, za nju.
Tako, kada se vrati,
videće da si pripremio prijatno gnezdo za vas dvoje.
Da, to bi moglo da bude lepo.
Kada se vrate Elizabet i Nat, bilo bi lepo uzeti par sedmica odmora.
Ja nisam protiv odmora.
Malo odmora...
Ovde je život lep. Nemam razloga da se žalimo.
Život je lep.
MEDIATRANSLATIONS