Downloaded from YTS.LT
Official YIFY movies site: YTS.LT
Těžko říct, kde začít.
Mám-li o té vraždě na Velký pátek vyprávět ze svého úhlu pohledu,
musím asi začít tady.
Před devíti měsíci, když ten kreténský jáhen řekl něco, co bylo hodně přes čáru,
a já udělal tohle.
Do hajzlu.
Takže ty jsi bojovník?
Ne, otče, vůbec ne.
No, náš jáhen by mluvil jinak, kdyby neměl zlomenou čelist.
V dřívějším životě ano, byl jsem boxer
a žil na ulici. Dělal jsem i jiné věci.
Dnes bojovníky potřebujeme, ale pro boj se světem,
ne mezi sebou.
Kněz je pastýř. Svět je vlk.
Ne.
Se vší úctou, otče, tomu nevěřím.
Začnete bojovat s vlky a než se nadějete,
každý, komu nerozumíte, bude vlk.
Pořád mám ten bojový instinkt a dnes jsem mu podlehl,
ale Kristus přišel svět uzdravit, ne s ním bojovat.
Tomu věřím.
To je tohle, ne tohle, víte?
Chci jen být dobrý kněz.
Ukázat zlomeným lidem jako jsem já Kristovo odpuštění a lásku.
Svět to nutně potřebuje.
Dejte mi ještě jednu šanci a slibuju, že to udělám.
Vaše Excelence,
tolikrát jste za mě nastavil krk
- a já vás zklamal, a cokoli... - Dobře.
Poslouchej...
Každý ví, že jáhen Clark je kretén.
Nikoho tak moc nebere, žes ho srazil.
Spíš naopak.
Ale musíme s tím něco udělat.
Posíláme tě do malé farnosti v Chimney Rocku.
Teď je tam jen jeden kněz.
Asistent pastora?
Kroť svoje nadšení.
Co je?
Půjdeš k Panně Marii ustavičné moci,
kterou vede monsignor Jefferson Wicks. Slyšel jsi o něm?
Dobrá. Podívej. Wicks tu má své příznivce. Já k nim nepatřím.
Mezi námi,
podle mě má o kolečko míň a je to fakt parchant.
Ale je nepopiratelné, že jeho stádo se zmenšuje a dokonce kalcifikuje.
Mohlo by se hodit něco z toho, cos tam řekl. Rozumíš?
Vůbec ne, ale ano.
Ano.
- Vstoupil do mě Duch svatý. Jdu na něj. - Hej.
Tohle, ne tohle, jasné?
Hodně štěstí, chlapče.
Tak jsem se dostal do Chimney Rocku.
Daniel v jámě lvové.
David čelící Goliáši.
Mladý, hloupý a plný Krista.
Připraven na všechno.
NA NOŽE: PROBUZENÍ MRTVÉHO MUŽE
Otec Jefferson?
Zdravím. Jud Duplenticy z Albany.
Pán s vámi, Jude Duplenticy z Albany.
Přišel jste mi vzít kostel?
Ne.
Dobře.
Říkejte mi monsignore Wicksi.
Vidím, že Marthu už znáte.
Marthu? Ne.
- Monsignore Wicksi. - Ježíši!
Vstala jsem brzy, abych vyleštila stříbro. Bylo trochu zašlé.
To už bude stačit, Martho.
Otec... Jud.
Jste zde vítán.
Děkuji vám, Martho.
Vlastně jsem právě říkal otci Wicksovi...
Monsignoru Wicksovi.
Monsignoru, správně. Promiňte.
A omlouvám se za to „Ježíši“.
Myslím, že to jde skvěle.
Poslal vás biskup Langstrom, že?
Langstrom.
Znám ho dobře.
Vybral si vás a poslal vás sem.
To mi něco říká.
Říká mi to hodně.
No... vím, že jste zvyklý být sám, ale...
Já... Jsem tu, abych sloužil.
Chci se vyzpovídat.
Dobrá.
Požehnejte mi, otče, neboť jsem zhřešil.
Je to
šest týdnů od mé poslední zpovědi.
Záviděl jsem ostatním materiální bohatství.
V Samově televizi jsem viděl reklamu na luxusní auto. Lexux.
A pomyslel jsem si:
„To je hezké auto.“
Kupé.
Záviděl jsem moc velkým mužům.
Záviděl jsem dědečkovi jeho kněžskou moc. Chtěl jsem ji.
Vždycky.
Masturboval jsem...
tento týden čtyřikrát.
Za čtyři nebo pět, obecně... Dejme tomu šest týdnů?
Jsem masturboval řekněme třicetkrát.
Tento týden jednou ráno v posteli.
Jednou ve sprše vestoje, což mi vyhovovalo.
Stačí použít sprchový gel.
Jednou uprostřed noci po snu o...
- To je v pořádku. - O jedné japonské kočičí kavárně.
- Dobře. - Víte, četl jsem článek,
ale ty kočky byly holky, tak...
A nebyl jsem připravený,
tak jsem se musel udělat do výtisku Katolického věstníku,
co byl na nočním stolku, což je pravděpodobně hřích sám o sobě.
Nevím, možná ne, ale... Nebylo to správné.
Tenkrát mi to přišlo jen divné.
Ale když se ohlédnu, vím to.
Byl to Wicksův první úder.
Pětkrát Zdrávas a jednou Sláva Otci.
Děkuji, otče.
Nebyl jeho poslední.
Jo, a vítejte
v mém kostele.
Během následujících pár týdnů jsem se
u Panny Marie ustavičné moci zabydlel.
KATOLICKÝ VĚSTNÍK
Jediný další zaměstnanec na plný úvazek byl správce pozemku Samson.
Sam.
To monsignor Wicks
mi dává každý den sílu, abych zas nezačal pít.
Dřív taky pil.
Ale jednou mi řekl: „Když jsem toho démona dokázal zahnat já, dokážeš to i ty.“
Každý den je to boj.
Ale dokázal jsem to.
Vděčím za to jemu a... své drahé Martě.
Vaší... drahé Martě?
Udělal bych pro ni cokoli.
Je můj anděl na Zemi.
Co se týče chodu kostela, všechno dělá Martha.
Vede účetnictví, spravuje dary, vše zakládá.
Založte to.
Pere ornáty, doplňuje zásoby,
krmí Wickse, hraje na varhany.
Znala všechna tajemství.
- Takže tohle je ta krypta? - Jo.
Je to zatracená hanba. Musím sem dát bezpečnostní kameru.
- Je tu vchod? - Je.
Přímo tady,
jsou to dveře Lazarovy.
ČURÁKY
K otevření zvenku je třeba stavební vybavení.
Ale to s konzolí, takže stačí jednou zatlačit
a zřítí se zevnitř na zem.
Kdo tam tedy je?
Prentice.
Wicksův dědeček, zakladatel tohoto kostela.
Byl pro mě jako otec.
Je mi z toho zle.
Ta děcka kreslí rakety po celém posvátném místě jeho odpočinku.
Co to děláte?
No, pracuji trochu se dřevem,
tak jsem myslel, že bych si mohl půjčit Samovo nářadí a pořádně...
Ne, necháme to tak.
Připomínka hanebného hříchu té neřestné děvky.
Chci se vyzpovídat.
KNIŽNÍ KLUB SEZNAM ČETBY
Ano, ta neřestná děvka.
Byla to Wicksova matka.
Dobrá, tak o co šlo?
Byla neřestná a děvka.
Dobře.
Když se Prentice stal knězem a založil tento kostel,
byl ovdovělý a měl dceru.
Jmenovala se Grace.
Vždycky byla zkažená.
Milovala odhalující oblečení a své módní značky.
Módní značky...
Jo.
Jako mladistvá se poflakovala po barech
a brzy otěhotněla s jedním tulákem.
Prentice měl v bance obrovské rodinné jmění.
Aby ochránil Wickse, svého vnuka,
slíbil, že pokud Grace zůstane pod jeho střechou,
odkáže majetek jí.
Takže ta děvka čekala, až její otec zemře.
Moc ho to tížilo.
Martho, toto si zapamatuj.
Bohatství a moc s ním spojená
jsou jablko Evino.
Pokušení, které vede k pádu.
Musím chránit naše milované před jeho zhoubným vlivem
za každou cenu.
Jeho den nakonec přišel.
Byla jsem tam.
Viděla jsem Prentice vzít si poslední přijímání
a zemřít na svatém oltáři.
Pokojně.
Ta neřestná děvka šla rovnou za Prenticeovým právníkem.
„Dejte mi moje prachy,“ řekla.
A víte, co řekl on?
„Ano, jste dědičkou každého penny, které Prentice měl.“
A na jeho účtech
nebylo vůbec nic.
Co s tím jměním udělal?
Podle některých ho rozdal chudým.
Podle jiných ho hodil do oceánu. Nikdo neví.
Bylo pryč.
Poslední akt milosrdenství toho svatého muže
bylo udržet to zhoubné zlo z dosahu bezbožných rukou.
Vše, co jí zanechal...
bylo tohle.
„Co je to?“ řekla.
Ale já věděla.
Nehledej jablko Evino.
Tvým dědictvím je nyní Kristus.
Té noci se pomstila.
V démonickém vzteku
toto svaté místo znesvětila.
Rouhání, znesvěcení.
Ztělesněné zlo.
Řekla jsem: „Sestro Grace,
Bůh, tvůj Otec, ti ve své lásce odpustí.“
Zemřela,
když se vrhla na Prenticeovu hrobku.
Mozkové aneurysma, říkali.
Já říkám sražená
Bohem v Jeho milosrdenství.
Do hajzlu.
Promiňte.
Temnota toho příběhu byla základem tohoto místa.
Bylo to cítit.
A zeptal se: „Kdo ti řekl...“
Co by tedy někoho lákalo, aby se toto místo stalo jeho duchovním domovem?
Skalní farníci měli všichni své důvody.
A ti budou naši podezřelí.
Měl bych je tedy představit.
Vera Dravenová, místní právnička. Loajální a oddaná.
Můj táta byl Wicksův právník a kamarád z mokré čtvrti.
Kluci.
Tak jste se stala právničkou, abyste mohla převzít rodinnou praxi?
Stala jsem se právničkou, protože jsem chtěla dokázat velké věci.
Ale tohle místo je dědictví po mém otci.
Chtěl, abych tu...
- Děkuji. - ...po jeho smrti pokračovala.
Tak jsem tady.
Ahoj, Vero.
- Ahoj. Děkuji. - Naplnila bys to?
Její adoptivní syn Cy se právě vrátil domů
po neúspěšných pokusech prosadit se v politice.
Zdravím.
Dobrá.
Je hezké, že je zas doma?
Když byla Vera mladá a právě dostudovala práva,
přišel její táta zničeho nic domů s desetiletým Cyem
a řekl jí, ať ho vychovává.
Bez ptaní.
Celé město vědělo, že je zřejmě její nemanželský bratr.
Ale Vera to přijala.
Udělala to.
Vzdala jsem se mnohého,
abych byla loajální k tátovi, Cyovi a Wicksovi.
Myslím,
že když se táta na mě z nebe kouká,
má ze mě velkou radost.
Takže to asi je hezké.
Byl jsem už blízko.
Byl jsem republikánský zlatý hoch, velká naděje.
Měl jsem kontakty a věděl, jak to chodí.
Byl jsem na špici, ale nezaujal jsem voliče.
Nebyl jsem moc charismatická osobnost, nejspíš.
Navázat s lidmi upřímný kontakt je těžké.
Já vím.
Zkusil jsem všechno. Tepal jsem do problémů rasy.
Tepal jsem do problémů genderu, translidí,
hranic, bezdomovců,
války, voleb, potratů, klimatu.
Indukčních sporáků, Izraele, knih v knihovnách, vakcín,
zájmen, AK-47, socialismu, hnutí Na životech černých záleží,
CRT, CDC, DEI, 5G, do všeho.
To všechno jsem dělal. Nikdo, prostě nic.
Lidé jsou dnes prostě otupělí. Nevím proč.
Možná se musíme vrátit zpět k základům, víte,
k základním stavebním kamenům toho, jak lidi skutečně inspirovat.
Jako třeba ukázat jim něco, co nenávidí,
a pak je přimět bát se, že přijdou o něco, co mají rádi?
To ne.
Vero.
Nat Sharp, místní lékař.
Jeho život se točil kolem manželky Darly.
Byla pro něj vším.
Darla mě minulý týden opustila.
To je mi líto.
Vzala děti a odstěhovala se do Tusconu
s chlapem, kterého potkala na diskusním fóru Phish.
Té kapely Phish?
Nic jsem netušil.
Dr. Nat šílel.
Nebyl pro ni dost úspěšný, dost bohatý, dost dobrý.
Udělal by cokoli, aby ji získal zpět.
Místní celebritě se nejvíc blíží
autor sci-fi Lee Ross.
Nejspíš znáte aspoň některé z jeho knih.
Sérii The Crescent Limbo, Ledový krumpáč času,
Křišťálovou křižovatku.
Lee se sem před deseti lety přistěhoval z New Yorku,
spojil se s Wicksem a kostelem a jak sám říká...
Odpojil jsem mozek
od liberálního úlu, přišel sem a...
Prodej jeho knih i popularita od té doby pomalu klesají.
Ale poslední rok strávil psaním obsáhlé knihy o Wicksovi.
Jeho učení, mé úvahy,
eseje a vzpomínky akolyty u nohou proroka.
Svatý muž a trubadúr.
BOJOVÁ PÍSEŇ PRO DUŠI AMERIKY
Nečetla se snadno, ale upínal k ní všechny naděje.
Tohle je moje poslední šance dostat se z pekla Substacku.
Už to nevydržím. Mí současní čtenáři...
Ujíždí na přežití světové apokalypsy.
Vypadají jako John Goodman ve filmu Big Lebowski.
Ten malý sráč Cy.
Poslední dobou do monsignora zaťal své malé influencerské tesáky.
Nemáme ho rádi. Všichni říkáme: „Wicksi, buďte opatrný.
Musíte ho setřást. Je to potížista. Oportunistický veršotepec.“
Musíme Wickse před těmi pijavicemi mileniály chránit.
Simone byla ve městě i v kostele nová.
Bývala vynikající violoncellistka.
Před pěti lety musela ze zdravotních důvodů do penze.
Chronická bolest. Jakási záhadná nervová choroba.
- Lékaři ji neuměli diagnostikovat. - Promiňte.
Věřila jsem, že mě uzdraví.
Naletěla jsem.
Já husa.
Chci říct, že využít něčí víru
pro peníze
je největší zlo.
Nemyslíte?
Jo. Je to špatnost.
Ale rozumím touze věřit.
Tohle je ale jiné.
Víra v Boha, že mě uzdraví.
Ta je jiná.
Teď cítím naději.
Jako že by se mohl stát zázrak.
Tak se cítím díky monsignoru Wicksovi.
Dnes to byla fakt síla, co?
Monsignore!
Můj válečník.
Wicks měl jádro svých farníků pevně v rukách.
A svůdná moc jeho charismatu byla nepopiratelná.
Ale jeho metoda...
Každý týden si někoho vybral,
obvykle nově příchozího, a zaútočil.
Svět chce, abychom byli všichni v pohodě.
Ať si zvolíte cokoli. Vyberte si. Jsou to vaše volby.
Nemějte výčitky.
Mějte tu aférku.
Řekněte tu lež.
Mějte to nemanželské dítě.
Uspokojte své sobecké srdce.
Sobecké.
Ano.
Připravujete to dítě o rodinu.
O otce.
Je to útok na náš hrad.
Na instituci mužství.
Moje vlastní matka takto sobecky rozhodla o mně.
A já za to její sobecké srdce proklínám.
Každý den svého života.
Dala přednost svým potřebám a touhám před rodinou, kterou zamýšlel Bůh.
Stačím já sám!
Já!
Ty ne, ty sobecké, neřestné srdce.
Mohli byste to dítě bít.
Ano, mohli byste ho týrat hladem.
Vzepřít se rodině, kterou Pán zamýšlel.
A sledovat své dítě, jak ho to břímě stravuje.
To není pravá církev.
Zeptejte se i těch nejoddanějších v lavicích,
řeknou ne, samozřejmě to není to, v co věří.
To je celý Wicks, příliš to přehání.
A to, o co pokaždé usiluje, je něčí odchod.
Proč to dělá?
Protože když ta osoba odchází, všichni se dívají.
A i když je to na denním světle neobhajitelné,
hluboko ve tmě to uspokojuje.
Setrváním v těch lavicích si volíte stranu.
Wicksovu stranu.
Testování, co kdo vydrží, otevírání Pandořiných skříněk,
zahořklost, spoluvinu.
...za dvoubodový homerun, čímž se Cubs dostávají...
Proto se snažím nabídnout protiváhu.
Vítejte na první schůzce modlitební skupiny otce Juda.
Všem vám děkuji, že jste přišli.
Jde tu o bourání zdí
mezi námi a Kristem,
mezi námi navzájem, námi a světem.
Když mi bylo 17,
byl jsem boxer
a... zabil jsem v ringu muže.
Vystavěl jsem tolik zdí...
z hněvu, závislosti, násilí.
Až když jsem se cítil dostatečně bezpečně...
přestal jsem se rvát, otevřel jsem náruč
a doznal svůj největší hřích.
Toho dne mi Kristus zachránil život.
To... Nezměnil mě.
Je mi oporou každý den.
To je náš denní chleba, že?
Taková by církev podle mě měla být.
To je to, co chci, aby tato církev byla pro mě
a pro vás všechny.
Takže...
monsignor Wicks nepřijde?
Ne, ale...
Ne.
Myslel jsem, že bychom si mohli promluvit a začít sdílet...
Ale ví, že tohle děláme?
Jistě, ovšem. Řeknu mu to.
Já jen... Chtěl jsem, abychom se spojili a...
Řeknete mu to? Vy mu to... řeknete?
Budoucí čas prostý znamená, že jste mu to ještě
neřekl?
Proč jste mu to neřekl?
- To je trochu zvláštní. - Dobrá, lidi.
Tohle je modlitební schůzka. Není to nic tajného.
- Je to tajná modlitební schůzka. - Ne.
Přesně tohle to je.
Píšu monsignorovi.
Skvělé, takže... už to tajemství není.
Kdybychom se teď mohli vrátit k bourání těch zdí skrze Krista...
Říká: „Co to sakra proboha je?“
- Bože. - Je mi líto. Otče,
přišla jsem, protože jsem myslela, že je to oficiální církevní akce.
Až na to, že nepoužil slovo „sakra“.
Dobrá, děkuji, Martho. Je to církevní akce, Vero.
Koná se v kostele. Se mnou. Je oficiální.
- Ani „proboha“. - Ukažte... Můžu to vidět?
Myslím, že bych měla jít.
- Dobře. - Sbohem.
- Děkuji. Cyrusi? - Jo.
Páni.
Jo, promiňte, otče. Nechci ho naštvat.
Hezký pokus, chlapče.
Díky, doktore.
Nejspíš to zítra postnu. Můžu přidat odkaz na vás?
Raději ne.
Asi to stejně udělám.
Já vím.
Je mi moc líto, že se váš dnešní malý odpolední převrat nezdařil, otče.
Můj převrat? Vážně, Martho?
Když se chceme modlit nebo se potřebujeme vyzpovídat,
můžeme jít za monsignorem Wicksem.
Ano? Protože se zdá, že se ho všichni k smrti bojíte.
Mohla byste jít do toho kostela ze své vlastní svobodné vůle
a doznat svůj největší hřích Wicksovi beze strachu?
Protože pokud ne, celé tohle místo je obílená hrobka.
Ano, mohla.
No,
to je dobře!
Svatý týden, týden zvláštních bohoslužeb před Velikonocemi.
Bylo to na Květnou neděli, kdy jsem se nakonec zlomil.
A pak... tento týden jsem ve sprše dvakrát
dělal to, o čem jsem vám říkal, kdy mám ruku dlaní nahoru.
Pětkrát Otčenáš, pětkrát Zdrávas.
Jste tu devátý měsíc, Jude.
Jak se vám tu líbí? Bouráte nějaké... zdi?
Požehnejte mi, otče, neboť jsem zhřešil. Od mé poslední zpovědi je to týden.
Zradil jsem soukromí kolegy kněze.
Vím, že Martha nechává zdravotní účty v kanceláři, tak...
jsem je prošel.
Před pěti lety jste prodělal prostatektomii,
po níž jste fyzicky neschopen erekce.
Ať je to cokoli, zvládnu to.
Posledních devět měsíců sleduju, jak pečujete o toto stádo,
a nelíbí se mi to.
Vám se to nelíbí?
Ne, monsignore, nelíbí.
Nat Sharp.
Potřebuje odpustit a začít zase žít.
Kristova láska by k tomu měla být odrazový můstek. Místo toho
je každým dnem
rozhněvanější a zahořklejší vůči své exmanželce,
vůči ženám.
To je špatné. A Lee, ten vypravěč.
Jako by se jeho superschopnost obrátila proti němu.
Jediný příběh, který vypráví, je „Svět mě chce dostat“.
Byl brilantně zábavný, chytrý a respektovaný,
a teď je pořád jen vytočený, vzteklý a paranoidní.
Věděl jste, že kolem svého domu postavil doslova vodní příkop?
Vážně?
PEVNOST
Je sice většinou symbolický, ale jo.
A Simone, promiňte, monsignore,
obávám se, že jste ji využil.
Viděl jsem výši jejích darů.
Vím, kolik dává, a posledních pár měsíců
tohle místo v podstatě vydržuje.
A ano, věřím v možnost zázraků skrze Krista,
ale to, co jí dáváte, to není.
Je to kšeft vaším prostřednictvím,
a Bůh vám pomoz, cítí se kvůli tomu opět zrazená.
Bůh mi pomoz. Ještě něco?
Jo, proč ne? Cy Draven.
Neznepokojuje vás to, co nově dělá na YouTube?
Každý týden klipy z toho, co říkáte na mši,
vkládá do svých politických řečí. Kooptuje, a upřímně...
NEBINÁRNÍ | NE-BOŽSKÝ VE SLOVĚ DOGE JE G-O-D
...myslím, že církev nebezpečně dezinterpretuje.
Kdy naposled vydržel nováček déle než jedno nedělní kázaní?
Už se o tom mluví.
Každý týden je tu jen...
skalní jádro farníků
a zdá se, že je záměrně udržujete naštvané a vystrašené.
Takhle vedl Kristus své stádo?
Tohle máme dělat?
Právě teď jste naštvaný. Měl byste být.
Bylo by nebezpečné, kdybyste nebyl. Viděl bych
vaši bezmocnost a nepřestal bych s tím.
Já jsem svět. Vy jste církev.
Zůstaňte tak. Zůstaňte.
Dobře. Správně. Ano.
Vztek. Vztek nám umožňuje bojovat, získat zpět ztracené pozice.
A už jsme ztratili tolik území.
A teď máte strach.
Podívejte se, jak se ty bojové instinkty vrací. Dobře!
Bojíte se, že vás zase napadnu.
Ale chráníte se.
Protože svět nás chce zničit.
Vaše verze lásky a odpuštění je na nic.
Vychází vstříc modernosti,
aby tenhle svinský svět neurazila.
Oni nás mezitím ničí.
Feministické marxistické děvky. Kousek po kousku se jim to daří.
Ale já nesu své břímě. Držím linii.
A vy?
Vy ubožáku z Albany?
Naštvete se a budete
bojovat?
Vy tenhle kostel trávíte jedem.
A já udělám cokoli, abych ho zachránil.
Vyříznu vás jako rakovinu.
Pětkrát Otčenáš, pětkrát Zdrávas.
Kriste, tys to se mnou nevzdal.
Já to nevzdám s tímto kostelem.
Ale byl o krok přede mnou.
Modlitební schůzka otce Juda?
Já tenhle kostel udržel.
Opevnil jsem ho Boží pravdou.
A teď zrada, když zjistím, že má autorita,
víra a život sám jsou zpochybňovány,
a to uvnitř mé vlastní svatyně.
Ven!
Wicksův poslední krok.
Otevřená válka proti mně.
Strašně jsem se opil.
Svět je vlk. Ty ďáble.
Ty ďábelský vlku.
Jsi ďábelský vlk.
Do háje.
- Nikolaii, promiň. Rozbil jsem to... - Ne. To nic.
- ...rukou. - Ty lampy jsou šunt.
- Pojď. Můžeš jet? - Jo.
Víš to jistě?
IL DIAVOLO ...HŘÍŠNĚ DOBRÉ – DONÁŠKA A VYZVEDNUTÍ
Hej!
Kdo je tam?
Do háje.
A to nás přivádí k Velkému pátku.
Jdeme na to.
Byla to bohoslužba ve tři odpoledne.
Jen skalní farníci.
Ve vzduchu bylo zvláštní napětí.
Na kázání si nevzpomínám, ale připadalo mi jiné.
Hněv byl méně vypočítavý.
Vyšinutější.
Wicks byl jako vždy po kázání vyčerpaný,
emočně i fyzicky, a potřeboval čas na zotavení.
Chodíval do malé komory
hned vedle svatyně, aby nebyl na očích.
Nabíral sil a já pokračoval v bohoslužbě,
dokud se necítil dost silný, aby se mohl přidat a převzít ji.
Hle, dřevo kříže
Na němž visela spása světa
Monsignore?
Co se děje?
Jeffersone?
Jude.
Má něco v zádech.
Počkat. Nesahejte na to.
Na nic nesahejte.
Satan! Srazil ho Satan!
- Ten ďábel... Satan... - Martho.
- ...ho srazil! - Ale ne.
Martho! Prosím.
Sanitka dorazila už za pět minut.
Wicks byl na místě prohlášen za mrtvého.
Když jsem se přidal venku k ostatním, právě přijížděla policie.
Ďábel si tohoto muže nevezme.
Vstane opět ve slávě Páně.
Na malé město to byla šílená událost
a chudák Geraldine, šéfová místní policie, do ní byla vržena po hlavě.
Kriste.
Hodiny výslechů po celou sobotu,
až nakonec...
Jste jediný, kdo byl s monsignorem v době, kdy byl zabit.
Ta vlčí hlava na vražedné zbrani
dřív patřila vám.
A jako jediný z toho kostela jste ho nenáviděl.
Nechovám nenávist k nikomu.
Ale je doslova nemožné, aby to někdo udělal, takže nevím...
Nevím, co to je.
Dobrá. Nechcete si jít odpočinout, otče?
Ale než půjdete, měla bych vás varovat, po městě kolují řeči.
Cy Draven to dnes ráno dal na svůj YouTube.
...kostel trávíte jedem.
A já udělám cokoli, abych ho zachránil.
Vyříznu vás jako rakovinu.
Přeposílá se to.
Hodně.
NÁČELNICE POLICIE G. SCOTTOVÁ
Na dvě minuty jsem zapnul telefon, což byla chyba.
Záplava vzkazů pro vraždícího kněze.
Ale nemyslel jsem na to, že mě zatknou nebo vyobcují.
Myslel jsem na to, že Wicks vyhrál.
Protože v části své duše, která nemůže lhát Kristu,
sobě ani vám...
jsem byl rád, že je ten stařec mrtvý.
Ježíši.
Pomoz mi.
Ukaž mi cestu, prosím.
Haló?
Promiňte.
Máte otevřeno?
Vždycky.
Jste v pořádku?
Jo. Promiňte.
- Velikonoční mše se nekoná. Omlouvám se. - Jsem...
- Jste vítán. Pojďte dál. - Děkuji.
Nechci vás odvádět od vašich kněžských povinností, víte?
Páni... To je tedy něco.
Že?
Je... těžké být uvnitř a necítit Jeho přítomnost.
Čí?
Boží... Jo.
- Jo. - Vy nejste katolík.
Ne, rozhodně ne.
Hrdý kacíř.
Poklekám před oltářem racionality.
Nevychovali vás ve víře?
Moje matka je... byla...
velmi nábožensky založená, víte.
- Byli jste si blízcí? - Ne.
Když jsem byl kluk, tak jsme... Ale je to...
- Složité. Rodina. - Je to komplikované.
Jo. To je pravda.
Jak to vše na vás působí?
Jak to na mě působí?
Po pravdě?
Jistě.
No, architektura, ta mě zajímá.
Cítím tu vznešenost, to tajemství,
zamýšlený emocionální účinek. Je to...
Je to, jako by na mě někdo křičel příběh, kterému nevěřím.
Je postaven na prázdném slibu pohádky pro děti
plné zlovůle, misogynie, homofobie
a ospravedlňování nevýslovného násilí a krutosti,
zatímco po celou dobu i teď
skrývá své vlastní hanebné činy.
Takže jako vzteklý mezek, který kope,
ho chci rozebrat, propíchnout jeho perfidní bublinu víry
a dostat se k pravdě, kterou bych spolkl bez zadušení.
Ale detaily krokví jsou velmi jemné. Je to...
Poslyšte... Jestli mě chcete vyhodit, jen do toho.
Ne.
Jste upřímný, to je dobře.
Říkat pravdu může být uspokojující.
Předpokládám, že ke svým farníkům vždy upřímný být nemůžete.
Vždy můžete být upřímný, když neřeknete tu nepoctivou část.
Jo.
Máte pravdu. Je to vyprávění příběhů.
A tento kostel není středověký. Jsme v New Yorku.
Je novogotický z 19. století.
Má víc společného s Disneylandem než s Notre-Dame,
ty obřady, rituály
a kostýmy, tohle všechno.
Je to vyprávění příběhů.
Máte pravdu.
Otázka myslím zní,
zda nás ty příběhy usvědčují ze lži.
Nebo rezonují s něčím hluboko v nás, co je hluboce pravdivé?
Co neumíme vyjádřit jinak...
než vyprávěním příběhů.
Trefa. Padre.
- Synu. - Omlouvám se.
Právě jsem...
Právě jsem se zase cítil jako kněz,
a teď o to přijdu,
ztratím smysl života a jsem vystrašený, já...
Nevím, jak budu žít.
Blancu!
Hej! Našel jste ho! Je...
Kdo jste?
Asi jsem měl začít tímhle.
Jmenuji se Benoit Blanc. Jsem detektiv.
Zajímám se o vraždu Jeffersona Wickse.
Jste detektiv, takže jste u policie?
Ne, pracuji soukromě.
Všichni si myslí, že jsem to udělal. Neudělal.
Ale ve svém srdci možná ano,
a to, jak se to stalo, byl svým způsobem zázrak.
A...
Já nevím. Jsem zmatený. Nevím.
Dovolíte, abych vám pomohl?
Cože?
Máte popraskané rty v důsledku dehydratace.
Celou noc jste nespal.
Strávil jste ji venku,
podle stavu vašich nohavic na kolenou a v modlitbách.
Nevidím viníka, který se trápí,
ale nevinného muže, kterého trápí vina.
Dovolte, ať vám pomohu.
Jak?
Vypadalo to jako zázrak.
Je to jen vražda a já vraždy řeším.
Počkat... Vy jste
řešil tu vraždu na Kentucky Derby, kde chytili chlápka s tou
- cílovou kamerou? - Jo.
Takže jste...
Byl jste v té talkshow.
- Jo. - Co děláte tady?
Potřebuju se rychle seznámit s událostmi té velkopáteční bohoslužby
a s tím, jak to zde u Panny Marie ustavičné moci chodí.
Geraldine mi laskavě umožnila přístup.
Pokud si můžete udělat den volna a doprovázet mě při mém pátrání,
prohlídce těla, vystopování vražedné zbraně a ohledání místa činu,
máte jedinečnou možnost mi pomoci.
Tělo?
Jo, změnil jsem názor. Myslím, že bych tu neměl být.
Blancu, věřím vašemu postupu, ale souhlasím s ním.
Ne. Chci, abyste měl jasný klinický obraz toho, co se tu stalo.
Viděl Wickse tak, jaký je, jako mrtvolu. Jen prázdnou nádobu.
Ne mytologizované monstrum ve vaší mysli, ale jen maso a krev.
Zemřel na ránu nožem, kterou můžeme analyzovat.
Jen... maso a krev.
Maso a krev, jo.
Ano, to je náš rosůlek.
- Jo. Podívejte se. - Prosím, nechte toho.
Tammy. Můžete to tělo otočit?
Obraťte ho. Jo.
Raz, dva, tři.
MÁRNICE
- Hej! - Ne. Já sem nepatřím.
Nemůžu tady být. Nevím, proč jste mě přivedl.
- Nemůžu... - Hej!
Pokud chcete rozhřešení,
jestli chcete být zase knězem, musíte si tím projít se mnou.
Skutečný vrah je tam venku. Musíme ho najít, přibít, já...
Omlouvám se. Chci říct chytit, a vrátit vám váš život zpět.
Otče.
Potřebuju vědět, že chápete situaci.
Nejsme všichni kamarádi, kteří se snaží vyřešit případ.
Pořád jste podezřelý.
Jde o to, že tu nemusíte být bez právníka, rozumíte?
Já to neudělal.
Pokud mohu pomoci najít pachatele,
pak jsem pro, pojďme do toho.
Dobře.
Tělo.
Pak vražedná zbraň.
Pak místo činu.
Držte se mě.
Něco vám řeknu. Mně se ten ďábel ani nelíbí.
Il Diavolo, to zní nóbl, italsky, to je fajn, víte.
Pak moje žena koupila znamení ďábla,
pak lampy s ďáblem
a pak lidi začali: „Dejte mu něco s ďáblem do baru, miluje to.“
A pak bum, je to tu samej ďábel, já nevím.
- Ale... Tohle je ono, že? Je to... - Jo.
Jo.
Ale...
Víte, nebyl červený, a teď je, je to barva.
- Ano, je čerstvě natřený. - Doufám.
Vyplnili to nějakou sádrou a tak tam vlepili čepel.
Udělám cokoli, abych ho zachránil.
Vyříznu vás jako rakovinu.
Hej. No tak, dost. To je nevhodné. No tak.
Ta rudá hlava ďábla skončila kde?
V kostele. Hodil jsem ji dovnitř a tam rozbila okno, nevím proč.
A pak po pondělní mši svaté
Martha řekla, že našla malé rozbité okno.
Děti.
Ale nic jiného.
Vidíte to?
Jo.
To je...
Dr. Nate.
Hej.
Právě obědvám.
Můžu přijít později, jestli si chcete promluvit, Nate.
Nemyslím... Jo, já... Jo.
Nemyslím, že bych byl radši.
Radši ne.
Tady to je. Tady je to, čím jste to udělal.
- No tak, Nate. - „Vyříznu ho jako rakovinu.“
Ty parchante.
- Nandej mu to, Nate. - Jo.
Ty parchante! Zabijáckej knězi!
Zaprvé,
dlužím detektivu Elliotovi dárkový koš, že mi dal vaše číslo.
Jsem rád, že mohu být užitečný.
Geraldine, předvídala jste,
že to daleko přesahuje normální policejní práci.
To je něco, co jsem nezažil ani já.
Učebnicový příklad naprosto neproveditelného zločinu.
Jako z detektivky.
V našem reálném světě by neměl existovat.
A přesto existuje.
Svatý grál.
Líbí se mi ta vášeň.
Jen chci mít jistotu, že je ten případ řešitelný.
Nejsem schopen nevyřešit zločin.
Ten okamžik šachmatu,
kdy opanuju scénu a rozpletu síť svého protivníka...
Uvidíte. Je to zábava!
- Bezva, jak k tomu dojdeme? - Zdroj,
Tři rakve od Johna Dicksona Carra.
Zlatý věk detektivního románu
a skutečná učebnice záhady zamčených dveří,
neproveditelného zločinu.
Počkat.
SEZNAM ČETBY KNIŽNÍHO KLUBU TŘI RAKVE
Otče Jude, ještě jednou, zaslouží si vaši pozornost.
„Vražda žádá metodu.“ „Vraždy v ulici Morgue.“
„Vražda Rogera Ackroyda.“ „Vražda na faře.“
Můj bože, tohle je prakticky návod jak tento zločin spáchat.
A v tom klubu jsou všichni farníci?
Kdo ty knihy vybral?
Oprah.
Martha stahuje témata ze stránek Oprah.
To potvrzuje mou teorii.
Vrah jistě napodobil
tradiční metody tajemného příběhu se zamčenými dveřmi.
Tím se to zjednodušuje.
Čas na knižní klub.
Pojďte, děti.
Ve Třech rakvích uvádí detektiv Gideon Fell
přehled všech možných metod zabití za zamčenými dveřmi.
Tak je seřadíme a rozebereme.
Možnost číslo jedna,
Wicks byl bodnut nožem
než vešel do komory.
Otče Jude, mohl byste si stoupnout tam, kde jste byl?
Wicks dokončí své kázání.
Jakékoli zařízení za ním
schopné vrazit mu těžkou nevyváženou dýku do zad...
by bylo před kamerou a svědky v lodi skryté,
ale určitě by ho viděl otec Jud.
Ne, vrhač nožů jsem za ním neviděl.
Ne. Možnost jedna zamítnuta.
Možnost dvě...
Byl zabit
uvnitř komory
někým nebo něčím, co bylo
mimo ni.
Jako že někdo střelil nůž do komory odtud?
Ne, to je hloupost.
Hloupost a nemožné z několika hledisek.
Možnost dvě zamítnuta. Pokrok!
Kolik možností tam ještě je?
Moc ne. Tři...
Byl zabit uvnitř komory
zařízením, které v ní
bylo také.
Takže něco tam bylo umístěno předem
a spuštěno na dálku?
No, ty zdi jsou masivní,
ale hodně silný signál by jimi proniknout mohl.
Takže kam by někdo schoval
plně funkční vrhač nožů s dálkovým ovládáním
v prázdné krabici?
Wicks spadl na břicho.
Pamatuju si to zvonivé zadunění.
A tvář měl směrem ke dveřím,
takže stál vzadu čelem ven.
Nůž tedy musel nějak projít tou zadní zdí.
Zvonivé zadunění. Velmi dobré.
Nicméně,
Gibraltarská skála.
A co...
Co falešná zeď, která byla později odstraněna?
Odvažte se, otče Browne.
Cože? Ne.
Moji lidé by si falešné zdi všimli.
Jo. A odstranit ji později by nebylo jednoduché.
Na podlaze v tomto prostoru se nic jiného nenašlo, že?
Ne. Jen červená nit.
Počkat, cože?
Červená nit?
Dva kusy silné červené nitě asi 10 centimetrů dlouhé se našly
vedle těla u boku.
Jaká je čtvrtá možnost?
Martho?
- Vyhoďte je. - Martho?
Vyhoďte je!
Chodit po tomto svatém místě
jako po scéně zločinu. Jako v nějakém
laciném policejním seriálu, kde se mluví o robotech!
To není správné, otče, to není správné!
Měla byste jít domů, Martho, a trochu si odpočinout.
Co pro vás mohu udělat?
Odejděte.
Už vás tu nikdo nechce.
Vždy jste monsignora nenáviděl a pro nás jste měl jen pohrdání.
- To není pravda. - Vraždu v srdci...
- Ne. - ...krev na rukách,
přesně jako ta neřestná děvka.
Váš prvotní hřích toto místo poskvrnil.
Falešný knězi!
Promiňte.
Ale pokud mě hledání faktů s tím detektivem
postaví proti vám a farníkům, budiž.
Promiňte.
Můžu použít váš pytel?
Jistě. Poslužte si.
Jste v pořádku?
Mlha se rozplývala. Byla to hádanka, která se dala vyřešit.
Tělo, zbraň, místo činu, robotické vrhače nožů,
úhly pohledu, kamenné zdi a dálkové ovládání.
A dálkové ovládání.
Během páteční bohoslužby jste zápas neposlouchal.
V rádiu.
Ne. Martha to neschvaluje.
Takže jste si ho nahrál.
Jo.
Tak jo. Překryl jsem časovou značku s ohledem na zpoždění vysílání.
Dr. Sharp volal do nemocnice v 15.47
a 90 vteřin předtím...
Tu závadu mohlo způsobit několik věcí,
ale ať odpovím na vaši otázku,
je konzistentní se silným rušením signálu,
které mohlo způsobit vytuněné dálkové ovládání.
Sakra.
To je ono, že? Tohle spustilo ten vrhač nožů.
To musí být ono. Teď to můžete vyřešit, ne?
Sesynchronizoval jste to se Cyovým záznamem?
Jo. Video na iPhonu má časovou značku. Je velmi přesná.
- Můžete nám to ukázat, prosím? - Jo.
Ukázat co?
Na němž visela spása světa
Monsignore?
Takže když došlo k radiofrekvenčnímu výbuchu,
byl už na zemi s nožem v zádech
a otec Jud zíral přímo na něj.
Jak je to možné?
V případě robota s nožem není.
Takže... to bylo na nic?
Ne.
Bylo to velmi užitečné.
Všechny kousky skládačky teď leží před námi.
- Vážně? - Jo.
Vemte v úvahu původ ďáblovy hlavy, červenou nit,
zvonivý zvuk, načasování dálkového ovladače.
Všechno do sebe zapadá.
Tak nám dejte odpověď.
Nemohu.
Řekl jste, že mít všechny kousky skládačky, odpověď byste znal.
Já vím. A přesto,
i se všemi kousky na stole,
se tento zločin zdá
neproveditelný.
Řekl jste, že ho dokážete vyřešit.
Že přesně to děláte.
Věřil jsem vám.
Ach bože.
Nespal jste 36 hodin. Myslím, že je čas jít si lehnout.
Jo.
Byl to zatraceně těžký den. Dobrou noc, otče Jude.
Pojďte. Odvezu vás zpátky.
Víte,
máte pravdu.
Nemůže to být neproveditelné.
Musí nám kousek chybět.
A myslím, že vím, kde ho najít.
Myslím, že někde tady ve vaší hlavě je něco,
co potřebuju, abych ten případ vyřešil.
A pokud to nemůžu vytřást, je mi líto,
ale budu tam muset vlézt a vzít si to.
Teď mě děsíte.
Nerozumím.
Nechápu, jak to pomůže. Mám napsat příběh?
Ano, příběh.
O vraždě reverenda Wickse.
Monsignora Wickse.
Monsignora jalapeño. To je fuk.
Potřebuju vidět jeho vraždu a události, co k ní vedly, vašima očima.
Kde mám začít?
Kde chcete.
Jen ať je to zajímavé, ať to má spád a nešetřete detaily.
Nejsem spisovatel, Blancu.
Nespěchejte.
Udělám si pohodlí.
Poslední hodinu jsem dělal přesně tohle
a teď odložím pero, předám vám to
a počkám,
než si přečtete můj příběh
o vraždě monsignora Jeffersona Wickse.
Proč jste to udělal?
Lepší otázka je,
proč jsem si myslel, že vám můžu lhát a projde mi to.
Ne, vy jste nelhal. Věděl jsem, že ne.
Jen jste neřekl tu nepoctivou část nahlas.
„Když jsem se přidal venku k ostatním, právě přijížděla policie.“
„Přidal venku k ostatním.“
Takže jste zůstal uvnitř.
Byl jste jediný člověk s nepozorovaným přístupem
do komory po vraždě, ale dřív, než ji prohledala policie.
Proč? Chci říct...
Proč ho chránit?
Neudělal jsem to, abych chránil Wickse.
Ale abych ty, kdo v něj věří, uchránil
trochy deziluzí.
Jistě to věděl každý.
Chci říct, že by to bylo v jeho dechu po každé mši.
„Nabíral sil.“ Chytrá formulace.
Ale všichni to museli vědět.
Dnes to byla fakt síla, co?
Ne, všichni ne.
Sam.
Jediný dobrý člověk na celém tomhle místě.
Střízlivost mu zachránila život.
Věděl jsem, že je tam tisk a policie. Proč to v tom příběhu nechávat?
Wicks byl proboden.
Nevím jak nebo kým, ale věděl jsem, že byl proboden.
Tohle s tím nemělo co dělat.
Byl to impulz.
Malá pohádka na ochranu mého stáda.
Blbost!
A při ochraně jejich bubliny víry chráníte vraha!
Kde je ta placatka?
Do háje!
Do háje. Není tu.
Blancu.
Omlouvám se.
Byl proboden, tak jsem nemyslel...
Ne. Nemyslel.
Ale teď jsme v tom až po krk, tak radši začněte.
Někdo se mi vloupal do pokoje.
Právě jsem si to uvědomil.
To je podlé, je to namířeno proti mně.
Teď vidíte, proti jakému nepříteli stojíme.
Vyslechl jste příběhy tohoto stáda s empatií a soucitem,
ale s tím jsme teď skončili.
Už jsme promarnili dost času.
Zítra využijeme shromáždění na pohřbu
a vyslechneme je všechny společně.
Musíme odhalit, co se toho večera stalo.
A co tato smečka bezbožných vlků skrývá.
POSLEDNÍ KÁZÁNÍ JEFFERSONA WICKSE: DEN JEHO VRAŽDY
Zrazený.
Bitý.
Zesměšňovaný.
Probodený.
Zavražděný.
A nechaný v díře, aby shnil.
Aby byl zapomenut.
Jako náš Spasitel, tak i církev.
Naše církev je napadána bezbožnou modernitou,
nepřáteli Boha.
Neřestnými děvkami,
škůdci, kteří nás chtějí utlačovat a umlčovat
a vykázat nás z místa, které nám právem náleží
jako vládcům věřícího křesťanského národa.
A i když před vámi stojím jako Kristův bojovník
v Boží zbroji připraven bojovat za svět do posledního dechu,
neprojdete!
Stejně jako našeho Pána, i mě zradil Jidáš.
Pánové, můžu na moment?
Jidáš v mnoha formách.
Skutečná hrozba přichází vždy zevnitř.
Pamatujte si má slova.
Pamatujte si, co o tomto Velkém pátku přijde.
Pamatujte si to všichni.
Znovu vstaneš.
Bude to v pořádku.
Znovu vstaneš.
Vstaneš.
Ta hodina se blíží. Hodina, před níž jsem vás varoval.
Pamatujte, co jsem vám slíbil, že přijde o Velikonoční neděli.
Protože já ten slib splním, ano, splním.
Neboť hle, ač sražen k zemi, spravedlivý Syn Boží vstane z mrtvých.
Jablko Evino se vrátí na strom
i bohatství Jeho království a Jeho rostoucí vláda.
A když v temnotě skřípete zuby,
vy nevěrní ďáblové,
když ležíte chladní, zapomenutí a osamělí,
On znovu povstane, aby získal zpět, co Mu patří.
A srazí bezbožné
a pozvedne svého pravého Syna na trůn tohoto národa!
Ano, On povstane!
Ano, třeste se strachy,
neboť On opět povstane ve slávě, pomstě a moci!
Je mi líto vaší ztráty, otče. Tady, podepište se dole.
Poslyšte, mezi námi dvěma,
je mi fuk, co říká internet. Myslím, že je možné, že jste to neudělal.
Dobrá, teď všichni poslouchejte.
Podívejte se, kdo to je. Je to Jidáš Jud.
Nejste tu vítaný, otče.
Tak jo, dost!
Bude to takhle.
Benoit Blanc a já vám položíme několik otázek,
vy je zodpovíte a dostaneme se k tomu, kdo zabil monsignora Wickse
a proč, a pak...
To je vše.
Dobře? Takže...
Děkuji, otče Jude, to bylo
velmi dobré.
Začneme tím,
co se stalo toho večera přímo zde v tomto pokoji.
Myslíte, jak se Jud nám všem přiznal, že zabil muže.
Ne, to bylo... Souviselo to s boxem, byl jsem...
A teď si kryje zadek tím, že na nás útočí. Je to KJPJ.
KJPJ?
Kněz jen podle jména.
Úslužný Benoit Blanc rozluští záhadu zlé církve,
nějaký levičák pak o tom všem natočí podcast
a než se nadějete, idiotské verze nás všech skončí na Netflixu.
Ach, ty idiotské verze. Bože chraň.
Ježíši!
To je zázrak!
Můžu chodit, Martho. Jen to bolí.
A já říkám, dobře.
Odhalte vše.
Wicks byl podvodník.
Zázraky a nadpřirozená Boží moc. Kecy.
Opravdu jsem věřila.
Pořád chci věřit.
Jak moc je to ujeté?
No, vlastně jsem se neptal na Judovu modlitební skupinu,
ale na utajenou schůzku s Wicksem,
která se konala v tomto pokoji na Květnou neděli.
O čem ta schůzka vlastně byla?
Kdo chce začít?
Řeknu vám to.
- Cyi. Hej. Počkej, kámo. Hej! - Ne.
Drž hubu, ty proradnej hajzle.
- Ty nerozhoduješ! - Nic mu neříkej!
Hej, hele... Pomalu, otče Jude.
Věřte mi, že o čem jsme ten večer mluvili,
nemělo se zabitím Wickse nic společného.
Ale týká se to věcí, které by mohly, kdyby byly zveřejněny,
lidi v této místnosti zničit.
Celé jsem to nahrál. Jen zmáčkněte play.
- Ne! To není... - Ne, ty darebáku!
- Otevři ty dveře, ty parchante! - Zneuctíváte mé složky!
- Přehrajte to. - Otevři...
Tak jo. Velmi dramatické, Vero.
Máte své publikum. O co jde?
Přemýšlela jsem o vaší mámě.
Neznala jsem ji, ale vyrůstala jsem v tomto kostele,
tak jsem znala příběh o neřestné děvce
a přemýšlela jsem, jaký musela mít život,
uvězněná v domě se svým otcem a synem.
Spikli se, ostouzeli ji
a učili to i nás ostatní.
Ubohé děvče.
Včera mi volal kolega rodinný právník z Brooklynu.
Chtěl si překontrolovat kontaktní údaje
monsignora Jeffersona Wickse, mého klienta,
protože můj klient s ním podal UR
v Brooklynu.
Abych to nevěděla.
Co je UR?
„Uznání rodičovství?“
„Potvrzení, že já, Jefferson Wicks,
jsem biologický otec Cyruse Dravena.“
Vy se za to nestydíte.
Že?
Kdo byla matka?
Záleží vůbec na tom?
Ne! Ne, vrátila se, hodila vám to ubohé dítě do klína
a pak šla a začala žít.
A můj věrný otec přišel se záchranou.
Pánský klub se zase semkl a zbyla jsem já, malá loajální idiotka.
V pasti.
A já jsem poslechla a ctila jsem a vychovávala vašeho syna,
zatímco vy jste bezostyšně seděl na kazatelně.
Ty... pokryteckej zkurvysynu!
Cyi?
Věděls to?
Ne dokud mi to Vera dnes ráno neřekla.
Ano.
Cy je můj syn.
A bezvýznamné ženy volných mravů,
kterou jsem znal jen jednu noc a 30 let neviděl.
S Veřiným otcem jsme to drželi v tajnosti. To končí.
Je můj dědic.
Můj syn.
Teď se to svět dozví.
Takže, krysy,
opusťte potápějící se loď.
Nechte si ty kecy.
Všichni stojíte při něm.
Jen jsem to chtěla vidět na vlastní oči.
Žerete mu ty sračky a ještě si jdete pro nášup.
To je trochu povýšené, Vero.
Nevíš, co cítíme.
Myslím, že jako křesťané jsme všichni velmi otřeseni tím, cos právě řekla.
Ale vedeme tu existenciální válku,
kde účel světí prostředky.
Církev nepotřebuje sraba, který se
bez odporu podrobí, potřebuje bojovníka.
Potřebujeme bojovníka
a věřím, že Bůh si za toho svého vybral monsignora Wickse.
Takže vy a váš syn máte mou podporu.
A...
my tu ženskou neznáme.
Neznáme ji.
Nevíme, jak...
Co je pravda? Že? S různými zdroji.
Nevíme, že... Nevíme... Co existuje?
Existuje něco z toho?
Takže...
Dobře řečeno, doktore.
Děkuju.
Slíbil jste, že mě vyléčíte, když se vás budu držet.
Pokud je to pravda,
nepotřebuju, abyste byl svatý.
Jsme s vámi, monsignore Wicksi.
A doslova nic, co řeknete nebo uděláte, to nezmění.
Poslední bohoslužbu budu mít
za týden o Velikonoční neděli.
A pak
zavřu dveře tohoto smutného kostelíka navždy.
Ale ne dřív, než každého z vás zničím.
Pardon. Počkat, cože?
Tvoje pití, Nate?
Jo. A co?
Jsi nebezpečný člověk.
Chodíš do práce opilý.
Léčíš pacienty, děti, v opilosti.
Komunita by to měla vědět.
Měla by to vědět lékařská komora.
Už nikdo ti nesmí věřit nebo tě najmout.
A Lee.
Ta kniha Trubadúr, co píšeš.
Její podlézavá idiocie je urážkou mého úřadu.
Je mojí povinností varovat nejen veřejnost,
ale i své přátele v nakladatelství.
Musí být pohřbena. Ty musíš být pohřben.
Odhalen jako bezvýznamný klaun, kterým jsi.
Co to sakra je? Co se to teď děje?
A Vero.
Jsi noční můra svého otce.
Strašně by se styděl.
Simone. Nemohu uzdravit neloajální ženu.
Nemůžu ti pomoci.
Říkal jste, že to ze mě můžete vyhnat.
Nic jsem ti neslíbil.
Dala jsem vám všechny své úspory.
Boží uzdravení si koupit nemůžeš.
Nikdy se neuzdravíš.
Zemřeš v bolestech uvězněná na tom vozíku.
Proč tohle děláte? Nechápu to.
- Je to vtip. Že? Je to vtip. - Jsem zmatený.
Je to pomsta za modlitební schůzku otce Juda, protože nás zaskočil.
Modlitební schůzka otce Juda?
Já tenhle kostel udržel.
Opevnil jsem ho Boží pravdou.
A teď zrada, když zjistím, že má autorita,
víra a život sám jsou zpochybňovány,
a to uvnitř mé vlastní svatyně!
Ven!
Slaboši.
Vy všichni.
Nemůžete mě následovat.
Ano, jsme ve válce,
a já vás vyháním ze své pevnosti.
Ty hajzle.
O Velikonoční neděli, až se lavice zaplní lidmi z města,
obnažím hříchy tohoto stáda.
Oprostím se od vás a setřesu prach tohoto místa ze svých sandálů.
A k čertu
s vámi všemi.
No sláva. To pokoj vyprázdnilo.
Cyi.
Proč to udělal?
Cyi. Pověz. Co se stalo?
Proč by je všechny ničil? Proč by to dělal?
Protože jsem to chtěl.
Když mi Vera řekla pravdu, šel jsem za ním.
Poprvé v životě mě objal jako syna.
Ulevilo se mu.
Nenávidím to tady.
Nesnáším tohle smutné stádo ztroskotanců.
Chci vypadnout.
A teď konečně...
můžu.
Řekl mi,
že dědečkovo rodinné jmění, celé ty roky ztracené,
právě ten týden našel.
Ne. Ty peníze jsou pryč.
Nikdo neví, kam je Prentice dal, ale zmizely beze stopy.
Řekl mi, že je našel.
Chtěl tuhle díru zavřít a odejít nechutně bohatý.
Já na to: „Zbláznil ses?“
Odejít do důchodu? Znáš moc toho, co na té kazatelně děláš?
Zmenšil jsem stádo.
Ne. Zradikalizoval jsi je.
To je síla.
V malém městě není moc čarodějnic k upálení a fanatiků k aktivaci.
Tvému plameni chybí palivo.
Ale internet,
to je požár.
Ty peníze.
Tvůj kult osobnosti. Děláš si srandu?
Dej mi čtyři roky.
Mohl bys být prezident.
Společně můžeme vybudovat skutečnou říši.
Jako otec a syn.
Jako ve Star Wars?
Jo. Přesně jako Rebelové.
Jeho úřad a mé politické instinkty poháněné dostatkem peněz.
Tušíte, co bychom mohli ve jménu Krista udělat?
Jo, myslím, že ano.
Zaprvé, řekl jsem mu, a uznávám, že je to trochu osobní,
že tohle stádo musíme zničit.
Jsou přítěž.
Pokud se s námi spojí,
objeví se v kabelovce nebo se na tom budou chtít podílet.
Musíme je spálit jako pijavice.
Proto je všechny zničil.
Kvůli tvé malicherné pomstychtivosti.
Jeden z nich ho kvůli tomu možná zabil. To víš, že?
Vraťme se k tomu ohromnému jmění.
Takže teď je tvoje?
- Technicky ano. - Technicky?
- Neřekl ti, kde je. - Ne.
Jeho účty jsou prázdné. Nic na nich není.
Tak kde je?
Pak jsem si uvědomil... Co bylo před 50 lety
nejbezpečnější místo, kam mohl Prentice ukrýt 80 milionů dolarů?
Švýcarský bankovní účet.
Takže stačí, abys našel číslo toho účtu.
Samá voda?
Musí být někde napsané.
Martha všechno zakládá a tady není.
Nevím.
Tady. Myslel jsem, že by to mohl být kód, protože pořád mlel:
„Jablko Evino bude vráceno na strom.“
Něco to znamenalo. Jako by jablko Evino bylo to jmění.
Ale pro švýcarský účet hledáme 19 čísel,
takže to nesedí.
Řekl ti někdy něco, Vero?
I kdyby ano, vzala bych si to do hrobu, než abych ti to dala.
Jo.
Udělala bys cokoli, abys zabránila marnotratnému synu získat jmění.
Sžírá tě to.
Ty zahořklá čarodějnice.
Ty peníze
jsou jen jeden žalm v bibli mé hořkosti, ty mizernej spratku.
Měl by sis přijít pro věci, budou na ulici.
Vy. Jste detektiv. Zaplatím vám. Jedno kolik, tohle je velmi důležité.
Závisí na tom mé dědictví a budoucí politická kariéra.
Napadá vás v souvislosti
s jablkem Eviným něco, co by mohlo obsahovat to číslo?
Zavoláte mi, jestli vás něco napadne?
- Jo, to se vsaďte. - Dobře.
Musíme se podívat všude.
Může to být zašité v podšívce.
Vyleptané v kovu.
Tohle je duté.
Jo. Udělejte to.
Připomeňte mi, ať to založím.
Založte to.
- To nedává smysl. - Já vím.
Jmění v hodnotě 80 milionů dolarů.
Ale jestli je to jmění jablko Evino
a není to hromada peněz na švýcarském účtu, co je to?
Co je?
Na tomhle museli splést datum.
Stojí tu, že otevření krypty bylo objednané minulou středu.
To nemůže být správně.
Kdo by objednával pohřební vybavení pro člověka, který není mrtvý?
Ten, kdo s velkou jistotou věděl, kdy přijde jeho den a hodina.
Dejte mi to.
Je to tištěné na počítači. To není chyba tisku. To je ono.
Klíčové je, kdo tu objednávku zadal.
Dobrá. Jo.
Steel Wheels Construction. U telefonu Louise.
Zdravím, Louise. Tady otec Jud od Ustavičné moci.
- Zdravím. - Zdravím, Louise.
Měli jsme tu dnes nějaké vaše stavební vybavení.
- Zvedák k otevření krypty. - Jo. Já vím.
Objednávka k otevření krypty nechodí moc často.
Skvělé. Potřebuju vědět...
Zpracovávala jsem ji já. Tak jako všechno.
Jo. Louise, potřebuju vědět...
- Vedu to tu s bratrem Jamesem. - Dobře.
- Bere objednávky, já je zpracuju. - Dobře.
Louise, volám, protože...
Byla jsem v tom vašem kostele, ale vy jste tam asi nebyl.
- Ne, jsem tu relativně nový. - Blahopřeju.
- Louise, musím se zeptat... - Ne, byl tam starší chlápek.
- Otec... Je... - Monsignor.
- Otec monsignor, dobře... - Louise...
Kázal, když jsem přišla, a musím říct, že to není příjemný člověk.
Ale je mi líto, že zemřel, a ztráty vás všech...
Ano, pro všechny je to hrozná tragédie, Louise.
Mohu... Musím vás přerušit.
- Mám dotaz. - Jo.
Potřebuju vědět, kdo ten zvedák objednal.
- Objednávky bere James a... - Objednávky bere James.
- ...dnes tu není. - Můžu dostat jeho číslo?
Je to důležité. Musíme vědět, kdo tu objednávku zadal.
- Ne. To myslím nemůžu udělat... - Ne, je to velmi důležité.
- Promiňte, otče. - Je to velmi...
Co, jak jsem říkala, udělat můžu,
je zjistit vám tu informaci a pak vám
- brnknout zpátky. - Jo. Skvělé.
Moc bych ocenil, kdybyste Jamesovi zavolala hned.
- Díky, Louise. - A ona zavolá zpátky.
Slibuju. Můžu vás o něco požádat, otče?
Jo, to je... Ačkoli...
Pokud to bude rychle.
- Tohle je teď pro nás priorita. - Mohla by vám zavolat pak a...
Otče Jude... Mohl byste...
Louise?
Ach bože.
Louise?
Pomodlíte se za mě?
Jo, samozřejmě.
Mohu se zeptat za co?
Jde o mou matku.
Je nemocná?
Jo.
Je v hospicu.
To mě moc mrzí, Louise.
Nechce se mnou mluvit.
Posledně jsme se pohádaly.
Má nádor na mozku, který ji ovlivňuje
a nutí ji říkat opravdu hrozné věci.
Já jí to oplácela
a teď se bojím, že to bylo to poslední,
co jsme si řekly.
Otče, já...
Cítím se teď hrozně osamělá.
Je mi to moc líto, Louise.
Nejste sama.
Jsem přímo tady.
Jsem zde.
Můžete mi říct matčino jméno?
Modlím se, aby Barbara cítila lásku své dcery.
Aby jí to bylo v tomto čase útěchou. A Pane, modlím se za Louise.
Buď s ní a dej jí moudrost a vedení.
Drž ji ve své hojivé náruči a dej jí znát, že je milována.
Není sama.
Tak se modlíme skrze Krista našeho Pána. Amen.
Dobrá, Louise.
Mé číslo máte. Volejte kdykoli, dnem i nocí.
Jsem tu pro vás.
Tato církev je tu pro vás. Žehnám vám. Dobrá.
Bouřka. Přišla jsem zavřít.
Já si vezmu kostel. Vy se postarejte o faru.
Nechoďte za mnou, Blancu. Končím.
A proč přesně?
Zažil jsem něco jako cestu do Damašku.
Na cestě do Damašku měl Pavel svaté zjevení.
Ano, já vím. Byl stižen slepotou a podobné nesmysly.
Asi měl zánět spojivek.
Ale nebyl na pokraji vyřešení vraždy, když se to stalo.
Co myslíte, že tady děláme?
Proč myslíte, že jsem se stal knězem? Žádné kecy. Vážně. Proč?
Cítil jste vinu.
Za to, že jste vzal život. A církev
vám nabídla místo, kde se skrýt, a jasnou metodu,
aby vám dala pocit rozhřešení.
Toho chlapa, co jsem ho zabil v ringu, jsem nenáviděl.
Věděl jsem, že je na dně,
ale pořád jsem do něj bušil, dokud se nezlomil.
Nebyla to nehoda. Zabil jsem ho s nenávistí v srdci.
Před tím se nedá schovat, nelze to vyřešit.
Bůh mě neukryje ani nenapraví. Miluje mě, i když jsem vinen.
To bych měl dělat pro tyhle lidi.
Ne hrát „Kdo to udělal“.
Ne, počkejte chvilku.
Promiňte. Já...
Dívejte se na mě, když s vámi mluvím!
Hledáme vraha. Tohle není hra.
Je to hra!
Řešení, výhra.
Ten váš velký okamžik šachmatu.
Když mě v ní využíváte, stavíte mě proti mému pravému a jedinému smyslu života.
Což není bojovat s hříšníky a vydat je spravedlnosti,
ale sloužit jim a přivést je ke Kristu.
Jinak jsem stejně špatný jako Wicks.
Myslím na sebe, ne na Ježíše.
Nemusíte tomu rozumět, Blancu.
Ale prosím jen,
prosím, nechte mě být.
- Můžete to zopakovat? - Ne.
To, že myslíte na sebe, ne na Ježíše. Jako Wicks, řekl jste.
Otče, je to důležité.
Pomozte mi to pochopit!
Jsme tu, abychom světu sloužili, ne ho porazili.
- To dělal Kristus. - Takže?
Takže když Wicks mluvil o boji se světem pro Krista,
nemluvil o Kristu, ale o vlastním egu.
A o moci. Nikdy nemluvil o Kristu.
Ano, pořád mluvil o Kristu a jeho rostoucí moci.
O své pomstě nevěrným.
Ten poklad je jablko Evino.
„Jablko Evino navrácené stromu.“
Co to znamená?
Blancu. Já nevím.
A je mi to jedno.
To bude Geraldine, chce novinky o případu.
Máte pravdu, otče.
Je to moje hra, ne vaše.
Vraťte se na faru, já to s ní vyřídím.
Děkuji.
Při odchodu nezapomeňte zavřít dveře.
Doufám, že toho vraha chytíte, Blancu.
Děkuju. Chytím.
Otče Jude?
- Otče Jude. - Není tady.
Pojďte.
Chci, abyste prohledal zadní místnosti a taky tu komoru.
Je to dobré, že?
Dokonce skvělé.
Zejména ta část, kde vás Gideon Fell provede
možnými řešeními zločinu za zamčenými dveřmi.
Jo. Tři z nich jste zkusil, pak jste toho nechal.
Když jsem si přečetla to čtvrté, vím proč.
Zkoukla jsem znovu to video a něco mi došlo.
Od okamžiku, kdy Jud vstoupí do komory,
do chvíle, kdy do ní vidí první farníci,
uplyne devět vteřin.
Devět vteřin je sám a neviděný.
Spousta času, aby to se skrytým nožem provedl.
Tak se to stalo, že?
Žádné hry.
Žádné kecy. Takhle se to stalo.
Ano.
Celou dobu jste to věděl a s tím ubohým klukem jste si
- hrál jako kočka s myší. - Ne.
Ještě nemám celkový obraz.
- Kdybyste mi dala trochu víc času... - Ne.
- Budu schopen získat... - Ne!
Našla jsem svého vraha a zatknu ho.
Kde je?
Same!
Kdo je tam?
Počkejte!
Blancu?
Tady.
Do háje. Kdo je to?
Správce pozemku Samson.
Co se sakra stalo?
Jo.
Dobrá.
Wicks byl z lékařského hlediska stoprocentně mrtvý.
To víme, jen to...
říkám.
Správně.
Fajn. Taky můžu nahlas prohlásit,
že člověk prostě nemůže vstát z mrtvých.
Evidentně tu jde o nějaký převlek.
„Scooby-Dooby-Doo.“
Chvalte Boha! Chvála a sláva Všemohoucímu!
Chvalte Ho!
Chvalte Boha! Chvála a sláva Všemohoucímu!
- Vzkřísil svého Syna. - Hej, Ritzi.
Nastavte na silnici perimetr.
Tohle se rychle roznese a nechci tu žádné čumily.
- Provedu. - Šéfová!
Co je?
Ten detektor pohybu je taky kamera.
Ale není nikam připojená.
Kamera?
Nevím. Možná něco nahrává na čip uvnitř.
Vemte ji do mediální laboratoře.
Aleluja, chvalte Boha.
Vzkřísil svého služebníka z mrtvých.
Uděláte pro mě něco? Označte to až k tomu hájku páskou.
- Jasně. - Je to místo vraždy.
Správce pozemku je mrtvý.
Ne! Prosím!
- Sakra. - Ne!
Může mi někdo pomoct?
- Sežeňte pomoc! Martho. - Ne!
- Musíte ustoupit, Martho. - Ne!
Martho...
Prchni do tmy, ty vrahu!
Ale on se vrátil!
A přináší pomstu! Přináší smrt!
Tady otec Jud.
Otče Jude, Louise. Jak se máte?
Jo... Zdravím, Louise.
Snad není moc pozdě, ale řekl jste, že to spěchá,
tak jsem vám chtěla říct...
Mluvila jsem s Jamesem a ten zvedák
objednal monsignor Wicks.
Mluvil o tom přímo s Jamesem, tak doufám, že to vše vyjasní.
Bůh vám žehnej, otče, a dobře se vyspěte, ano?
Jo.
Jo, vy také, Louise.
Ano?
Zpomalte, Martho. Cože?
Cože?
- Je to zázrak. - Blbost.
Ne, stalo se to. Podle Marthy je hrobka prázdná.
Všem zavolám. Jsem na cestě.
Už jste...
Co to děláš? Ty nekouříš.
Dřív ano.
Kouřila jsem 15 let.
Volal ti Lee? Řekl ti to?
Jo.
Dobrá. No, já jdu dosvědčit zázrak.
Vychutnej si cigaretu uvnitř.
NEW YORK – NEZNÁMÉ ČÍSLO
Budiž chvála.
Je dokonáno.
No tak.
No tak, to je...
Má to.
Dobrá, takže... není to moc kvalitní...
- To je dobrý. - ...ale...
Na co se tu dívám?
Tak jo.
Nahrává to, kdykoli se objeví nějaký pohyb,
a tohle je o čtyři vteřiny později.
Dobrý?
Otisky ze zahradnického nářadí.
Nezkontrolovali jsme celou databázi, jen podezřelé, které jste vyslýchali.
Je to otec Jud.
Kde je?
Kéž bych to věděl.
POLICEJNÍ ODDĚLENÍ
Blancu. Blancu!
Udělám to... Udám se...
- ...338. - 338 na cestě.
433.
- Udám se. - Ne, neudáte.
To já. Já zabil Samsona. Jsem vinen. Musím se přiznat.
- Chci ven. - Poslyšte.
Povíte mi, co přesně se stalo, ale teď mi řekněte,
jak se dostanu k domu dr. Nata.
- Dr. Nata? - Ano, rychle.
Lituji, že jsem otálel.
Doufám jen, že není příliš pozdě. Skrčte se!
Zdrávas Maria, milosti plná, Pán s tebou.
Požehnaná jsi mezi ženami...
...pane, že si vás vážím. Respektuji váš odznak.
Ale tohle je náš kostel a já neříkám, že se uchýlím k násilí,
ale zůstaneme tu celou noc, bude-li třeba. Chceme vidět tu kryptu!
- Je to pravda? - Nechtějí nás tam pustit.
Musím to vidět.
Prosím, musím to vidět.
Dr. Nate?
Bože.
Co je to za zápach?
Počkejte tady.
Blancu.
Jo.
Bože.
Tak jo.
Bože, to je...
Wicks.
Jo... To je on.
- Je... - Jo.
Teda pokud se dá momentálně na něco spolehnout.
Tak se podívejme...
Dobrá.
To by mohlo být nepříjemné.
Chci říct nepříjemnější.
Dr. Nat.
Osobně. Jo... Nebo co z něj zbylo.
Geraldine, tady Blanc.
Jo, stojí přímo tady.
Poslouchejte.
Musíte jet do domu dr. Nata.
Je tam tělo. Nebo dvě.
Všechno je tady.
Ano, jo. Je po všem, jo.
Ještě se ozvu.
Otče Jude. Počkejte.
Zabil jsem Samsona. Musím to udělat.
Musím to udělat z vlastní vůle, jinak to nemá smysl.
Kontrola poznávačky. Rozumím. Jakékoli dostupné jednotky, hlaste se...
Zavolal byste mi Geraldine, prosím?
Řekněte, že se otec Jud vrátil a je připraven se přiznat.
Otče Jude. Zatýkám vás za vraždu
monsignora Wickse a Samsona Holta.
A jste vyšetřován ohledně smrti dr. Nata.
Nat je mrtvý?
Zavražděn doma.
Našli jsme také Wicksovo tělo. Je po všem.
Cokoli řeknete, může být u soudu použito proti vám.
Ale jestli se chcete k něčemu přiznat,
tohle vypadá jako skvělé místo, kde to udělat.
Jo.
Před lety jsem
v boxerském ringu zabil muže.
Zabil jsem ho s nenávistí v srdci.
Včera večer ve mně povstal stejný hřích a ve chvíli
strachu a zlosti jsem...
CHVALOZPĚV – PARTITURA
Promiňte, bylo to dramatické, ale musel jsem vás umlčet.
- Ne. Otče Jude... - Chtěl jsem všem vysvětlit...
- Seďte a poslouchejte. - Nemluvte.
Nechte ho. Pokračoval jste... Dál, řekl jste, že včera večer...
- Ve chvíli strachu a zlosti... - Chystal jsem se...
Hlas Pána neumlčíte!
Ale teď seďte a hleďte na hříšnost a hanbu viníka,
odhalené před vámi všemi!
Co to děláte?
Začněme vraždou Wickse.
Přímo zde na Velký pátek.
Neproveditelný zločin.
A Geraldine, vaše dedukce byla správná.
Když se monsignor Wicks v té komoře zhroutil, nebyl mrtvý.
Ani proboden, ještě ne.
Placatka, kterou měl schovanou v rozvodné skříni,
byla říznutá velmi silným sedativem.
Napil se z ní.
Posilnil se.
A za pár minut padl v bezvědomí na zem.
Bum bác.
Byl bezbranný,
což dalo vrahovi šanci vejít do komory
a zasadit smrtelnou ránu.
To už jsem říkala.
Otec Jud.
Ne. Nůž měl v zádech, když jsem ho našel.
Má něco v zádech.
Tak jak? Kdy? To je nemožné. Já to viděl.
Co jste viděl?
Tu rudou hlavu ďábla.
Krev, o níž jste si myslel, že je Wicksova.
Ukázal jsem vám odpověď, viděl jste?
Il Diavolo.
Ta pizzerie. Ta fotografie.
Myslel jste, že jste to viděl,
ale tak to nebylo.
Byla tam druhá identická lampa.
A druhá identická hlava ďábla.
Jo.
A ta také chyběla.
Dva ďáblové.
Ano.
Proč dva?
A proč ta rudá?
Ale ta nebyla rudá. Až teď.
Stejně rudá jako velkopáteční ornát.
Přesně stejně rudá
jako ta záhadná nit nalezená v komoře.
Protože ta druhá hlava ďábla tam byla celou dobu.
Přišitá k zadní straně jeho ornátu.
Dutá, lehká
a naplněná trochou krve
uvolněné dálkovým ovládáním.
Spuštěným v pravý okamžik.
Monsignore?
Ten doktor.
Hlas autority,
která může čekat na odhalení, které potřebuje, než se ujme velení.
Má něco v zádech.
Počkat. Nesahejte na to.
Nastává chvilkové odvedení pozornosti.
A skutek je rychle dokonán.
Jeho poslední úkol byl
odstranit inkriminující placatku s drogou.
Ale kde byla? Byla pryč.
Jediný zádrhel v jeho plánu.
Výsledek chvilky hloupé laskavosti otce Juda,
který ji schoval, aby utajil Wicksovo pití,
a později ji tam vrátil.
Můj Bože.
Nat.
Proč?
Wicks se chystal všechno zničit.
Chystal se ho zruinovat.
Ne. Větší proč. To, které sem přivedlo vás.
Proč všechny ty šílené, komplikované věci?
Ta teatrálnost? Neproveditelný zločin.
Proč?
Ovšem.
Dobrá, takže... Pokud Wickse zabil dr. Nat,
kdo zabil Nata?
Teď se k tomu dostaneme.
Žádná záhada se zamčenými dveřmi,
s udělátky a vodítky,
ale mnohem rozsáhlejší plán.
Ten, jehož kořeny sahají až k základům tohoto kostela
a který láká mě,
nevěřícího v každém smyslu toho slova,
do říše víry.
Abych ten případ pochopil,
musel jsem se podívat na mýtus, který se tu vytvářel.
Ne abych řešil, jestli je skutečný nebo ne,
ale abych v duši cítil
podstatu toho, co se snažil sdělit.
Svatý kněz.
Sražený ne člověkem, ale rukou samotného Satana.
Uložený k odpočinku v zapečetěné hrobce svého otce,
ale pak vzkříšen
podle vůle Boží.
Vzkříšen jako něco nového.
Už ne omylný člověk,
nyní symbol moci Páně nad smrtí.
Jeho spravedlnosti pro světce.
Jeho pomsty bezbožným.
Dobře. Co se tedy skutečně stalo?
Ano.
Je načase rozbít tuto pompézní fasádu
zázraků a vzkříšení a odhalit, co se skutečně stalo.
Je čas, aby Benoit Blanc
dal konečný šachmat mystériím víry!
Blancu... Jste v pořádku?
Damašek.
Damašek?
Jako... ta cesta do Damašku?
Ano, Damašek.
Sakra.
Blancu?
Nemůžu tento případ vyřešit.
Cože?
Říkáte, Benoite Blancu, že váš závěr je,
že monsignor Wicks vstal z mrtvých?
Že to byl zázrak?
Říkám, že tento případ nemohu vyřešit.
To stačí.
Děkuji.
Blancu?
Pokud víte, co se stalo, měl byste to všem říct.
Šetříte tímhle naši víru nebo jste uctivý nebo co?
Protože si zasloužíme pravdu.
Tak to není.
Potřebuju znát pravdu.
Nemůžete nám prostě
odpovědět? Není tohle vše kvůli tomu?
A zvážil byste propagaci mé knihy?
Ne.
Dobrá. Tak jo. Představení skončilo. Všichni ven.
Ven.
Můžete ustoupit, pane?
Dobře, můžeme je držet zpátky...
Přidám ještě jednu kapitolu a jsme hotovi.
Jsme připraveni ji vydat. Věř mi, Alane.
Všichni volejte nakladatelství! Bude to bomba!
Byli jsme svědky zázraku, který potvrdil sám Benoit Blanc.
Svět se dozví, co se dnes v Chimney Rocku stalo.
Můžete si to zjistit sami. Sledujte můj YouTube kanál na @CyDraven...
To je chaos.
Předpokládám, že teď otce Juda zatknou.
Ano.
Předpokládám že ano.
Co to sakra bylo?
Cesta do Damašku.
Spadly mi klapky z očí
Tak co? Fakta, finty?
Věříte v Boha a že všechny ty hlouposti jsou skutečné?
Ne. Bůh je fikce.
Mé zjevení pochází...
od otce Juda.
Z jeho příkladu mít soucit.
Soucit s nepřítelem.
Soucit se zlomenými.
Soucit s těmi, kdo
si ho zaslouží nejmíň.
Ale potřebují ho nejvíc.
S viníky.
Pane Blancu.
Vy znáte pravdu.
Znám, ano.
A právě jste ze sebe udělal blázna.
Abyste mohla tohle udělat z vlastní svobodné vůle.
Tak to radši udělejte. Rychle.
Děkuji.
Otče Jude.
Co mám dělat?
To, k čemu jste se narodil.
Buďte její kněz.
Vyzpovídejte ji.
Požehnejte mi, otče, neboť jsem zhřešila.
Od mé poslední zpovědi je to týden.
Namlouvala jsem si, že to začalo čistým úmyslem.
Ale pravda je,
že to začalo lží.
Prentice.
Viděla jsem ho vzít si poslední přijímání.
Toto je jablko Evino, Martho.
Celé mé proklaté jmění.
Všechny hříchy světa.
Vše, po čem Eva touží.
Uvěznil jsem ho.
Už nikdy se ho nezmocní zlé ruce.
Tělo Kristovo.
Vzal si ten klenot do hrobu.
Přísahala jsem, že budu toto velké tajemství chránit.
Ale Grace zjistila, že si koupil diamant.
Nevím jak.
Znala své módní značky.
Co přišlo v dóze od Fabergého vyrobené na zakázku,
která sama stála možná 20 000 dolarů?
Ne cetka nebo plastový Ježíš. Ne.
Něco broušeného, co stojí jmění.
Klenot.
Ale nevěděla, kam ho schoval.
Tak té noci...
Neznesvětila kostel ze vzteku.
Ne, hledala ten schovaný klenot.
Temný život plný zoufalství.
Vězeňkyně hanby a odsouzení.
Byla to její jediná cesta ven.
Ubohé děvče.
Co jste jí řekla, Martho?
Vím, kde ho schoval,
a ty ho nikdy nenajdeš.
Ty neřestná děvko.
Kde je?
Kde je, ty malá mrcho?
Uchovávala jsem tajemství jablka Evina
zamčené v srdci 60 let.
Mé strašné břímě.
Až do...
Vyzývám vás, abyste to přiznala.
Se vzdorovitou pýchou
jsem to přiznala.
Špatnému knězi.
Nyní jde o čas.
Minulou neděli na faře
Vera konfrontovala Wickse a vy jste se dozvěděla o Cyovi.
Mohla jsem se smířit s tím, že zbloudil.
Ale jak mluvil, bylo to zřejmé.
Šlo o něco mnohem většího.
Objímal toho hrozného chlapce.
Tehdy jsem pojala podezření.
Tak jste zavolala tu stavební firmu.
Děkuji, Jamesi.
A bylo to jisté.
Objednal zařízení na otevření krypty,
aby ten diamant ukradl kvůli své vlastní chamtivosti a touze po moci.
Zhoubný hřích jablka Evina by byl vykopán
a tento kostel by padl
kvůli všemu, před čím mě Prentice varoval.
Zklamala jsem ho.
Nikdy v životě
jsem nebyla ta špatná. Byla jsem ta dobrá.
Věrná.
Sloužila jsem církvi a chránila ji.
Pokud jsem v tom selhala, co znamená můj život?
Rozumím.
Měl jediný účel,
a já selhala.
Leda byste...
Leda bych...
Leda bych ten klenot dřív ukradla
a zbavila se ho navždy.
A zároveň
vzkřísila Wickse jako světce zázračně povstalého z mrtvých.
Ne omylného muže, ale symbol,
který by zachránil můj kostel.
Stačil by k tomu jen zázrak.
Tak jsem zosnovala plán.
Wicksova smrt musí být svaté mystérium.
Neřešitelné a božské.
Ale nemohla jste to udělat sama.
Ne.
Slaboch, myslela jsem si.
Zoufalec.
Někdo, kdo by se přidal, aby kostel zachránil,
a zůstal loajální, aby zakryl svou hanbu.
A kdo měl přístup k silným sedativům.
Ano. To taky.
Všechno šlo podle plánu.
Ach bože.
Moje marnivost.
Tak hříšná.
Martho.
Chápu vás, věřte mi.
Pokračujte. Jsem tady.
Nepočítala jsem s následky.
Odpusť mi, Samsone.
Silný Samson, věrný Samson.
Samson. Který vyrobil rakve.
Do hajzlu.
Znovu vstaneš.
Bude to v pořádku.
Znovu vstaneš.
Bude to v pořádku.
Slibuji.
Nechápal, proč to děláme.
Pro tebe všechno, můj anděli.
Ale věřil mi.
Protože mě miloval.
Ach bože.
Jak se to mohlo tak pokazit?
Mělo to být tak prosté.
Doktor dá signál.
Samson sebere ten klenot.
Dveře Lazarovy splní svůj účel.
Všechno zachycené kamerou, jak jsme plánovali.
Dr. Nat by odjel s Wicksovým tělem v dodávce
a zlikvidoval by ho v tom svém hnusu ve sklepě.
Den na to by Samson vyprávěl o svatém, co vstal z mrtvých,
a jeho požehnání věrnému správci majetku
předtím, než vystoupil na nebesa.
Zázrak.
Bylo by to dokonalé.
Neměl jsem tam být já.
To jste rozhodně neměl.
Věděla jste,
co se stalo, když jste našla Samsonovo tělo?
Tušila jsem to.
Ne!
Ale musela jsem si být jistá.
Budiž chvála.
Je dokonáno.
Pak mi vyprávěl tu pohádku,
jak šlo všechno podle plánu.
Teprve pak jsem mu řekla, že jsem v té kryptě byla.
A věděla jsem, že lže.
Pak mi řekl pravdu.
Sakra. Nesmí nás vidět.
Ježíši.
Moje druhá chyba.
Podcenila jsem pokušení jablka Evina.
Byli jsme dohodnuti, že ho zničíme nebo hodíme do moře.
Ale všechnu tuto moc dám tobě.
Kristus sám dokázal odolat pokušení,
ale tenhle zoufalý mužíček,
tomu jsme stáli v cestě jen Samson a já.
Tohle byla jeho příležitost
odstranit překážky.
Hodit to na mladého kněze s násilnickou minulostí
a ten klenot si nechat.
Vzal si ho.
Pak jsem mu v cestě stála už jen já.
Otrávil mi kávu smrtelnou dávkou pentobarbitalu.
Po požití není protilék.
Bezbolestné.
Malé znecitlivění rtů.
Máte deset minut na svou poslední modlitbu.
Pak mě prosil, abych pochopila, proč to všechno dělal.
Že by ty peníze přilákaly zpět tu jeho harpyji,
bla, bla, bla.
Řekla jsem, že to chápu.
Chápala jsem, proč to udělal.
Chápala jsem to všechno.
Dělala jsem ty věci
s nenávistí v srdci.
Pomsta je má, řekl Pán.
A to je příběh, který místo činu řekne světu, ale...
Ve svém srdci
to vím.
Pomsta je má.
Vyznávám se vám z těchto hříchů, otče.
Lhala jsem, zabila jsem,
a teď
jsem to všechno dovršila skutečnou šíleností.
Otče. Teď rychle, honem.
Co se děje?
Když jsem viděl její rty, věděl jsem...
že je příliš pozdě.
Vzala si pentobarbital.
- Bože! Zavolejte hned sanitku! - Běžím!
V policejním autě je možná protijed!
Odpusťte mi, otče,
všechno, co jste si vytrpěl.
Odpusť mi, Pane, za Wickse, Nata a...
Samsona.
Můj drahý Samson.
A Grace.
Martho.
Grace.
Už jste v bezpečí.
Nechte to být.
Zbavte se nenávisti.
Grace.
Ano.
Teď to vidím.
Ubohé děvče.
Odpusť mi, Grace.
Otče...
jste v tomhle opravdu dobrý.
Bůh, otec milosrdenství,
skrze smrt a vzkříšení svého Syna
smířil svět se sebou
a vypustil Ducha svatého k odpouštění hříchů.
Kéž vám Bůh prostřednictvím církve
dá odpuštění a klid.
A já vás zprošťuji všech hříchů.
Ve jménu Otce i Syna
i Ducha svatého.
Do háje.
Ten klenot se nikdy nenašel.
Kostel byl chvíli zavřený.
O ROK POZDĚJI
Farníci, co z nich zbylo, se rozprchli.
Někteří dostali, co chtěli, jen aby zjistili to, co ví každý svatý muž...
DNES AUTOGRAMIÁDA AUTORA! ŽHAVÁ NOVINKA
Bůh má smysl pro humor.
PRÁVNÍ ZÁSTUPCI DRAVENOVÁ & DRAVEN PRODÁNO
Někteří začali znovu.
Možná aby našli svou cestu, doufám.
A někteří dostali svůj zázrak.
Nebyli vyléčeni nebo napraveni,
ale našli trvalou sílu každý den se probudit
a dělat to, kvůli čemu tady jsme
navzdory bolesti.
Je to náš denní chleba.
A za to se s vámi modlím.
Abyste našli, co hledáte.
- Kde je? Vy to víte. - Ne! Cyi!
Zatraceně, vím, že to oba víte.
Máte poslední šanci, jinak vás poženeme k soudu.
Pane Wicksi, ovládejte se.
Doufali jsme, že tato mediace tuto záležitost vyřeší.
Dala jim ho a oni ho schovávají. Vím to.
Umožnili jsme vašim zástupcům kostel a faru důkladně prohledat,
ale nic nenašli.
Když Martha zemřela, byl tu i pan Blanc,
a popírá cokoli nepatřičného.
Hej.
Hej!
Jediný náznak o jeho prodeji, dary charitě, oprava střechy,
ne tak hnusný víno k přijímání... Budu vás sledovat,
udělám audit, zjistím to.
Doufám, že se jednoho dne vrátíte k církvi, Cyi.
Vaše pravé dědictví je v Kristu.
Pankáčskej spratek.
Jeho video s vámi je stále v kurzu.
Ano.
„Benoit Blanc ,pwned‘.“
„Owned“ s „P“. Ať to znamená cokoli.
Stále předkládáme fakta.
O Martě, co se opravdu stalo. Ale zdá se, že na tom nesejde.
Konspirátoři ohledně Wickse nám zaplavují Facebook. Jde to mimo nás.
Skvělá doba, být teď naživu.
Jakmile otevřete, budete velmi populární.
Možná ne v dobrém smyslu.
Jste na to připraven?
Ať přijdou.
Hodně štěstí, chlapče.
Poslyšte...
Už půjdu.
Blíží se moje první mše, pokud se chcete zdržet.
To je od vás moc milé.
Tohle bych... ze všeho nejvíc radši nedělal.
Sbohem.
PANNA MARIA VĚČNÉ MILOSTI
REV. JUD DUPLENTICY KAŽDÝ JE VÍTÁN
Vítejte!
NA NOŽE: PROBUZENÍ MRTVÉHO MUŽE
Překlad titulků: Alena Nováková