Downloaded from YTS.LT
Official YIFY movies site: YTS.LT
Nu prea știu de unde să încep.
Ca să spun povestea crimei din Vinerea Mare prin ochii mei,
trebuie să încep de aici.
Cu nouă luni în urmă, când diaconul ăsta dobitoc a zis ceva deplasat,
iar eu am reacționat așa.
La naiba!
Să-nțeleg că ești luptător?
Nu, părinte, nici pomeneală.
Avem un diacon care te-ar contrazice, dacă n-ar avea falca ruptă.
În viața de dinainte, da, eram boxer
și trăiam pe străzi. Făceam și altele.
Ne trebuie luptători în ziua de azi, dar să se lupte cu lumea,
nu cu noi.
Preotul este păstor, oamenii sunt lupi.
Nu.
Cu tot respectul, părinte, nu cred acest lucru.
Dacă începi să te lupți cu lupii, brusc,
cei neînțeleși devin lupi.
Încă am instincte bătăușe și mi-am pierdut firea ieri,
dar Isus a venit să ne lecuiască, nu să se lupte.
Chiar cred asta.
A venit așa, nu așa.
Vreau doar să fiu un preot bun.
Să le arăt celor frânți, ca mine, iertarea și iubirea lui Hristos.
Lumea are mare nevoie de asta.
Mai dați-mi o șansă și vă promit că o voi face.
Excelența Voastră,
v-ați pus de-atâtea ori obrazul pentru mine,
- ...iar eu v-am dezamăgit. - Lasă asta!
Ascultă...
Se știe că diaconul Clark e o jigodie.
Nu s-a supărat nimeni că l-ai pocnit.
Din contră.
Dar trebuie să luăm măsuri.
Te trimitem la o parohie mică din Chimney Rock.
Mai e doar un preot acolo.
O să fiu preot vicar?
Nu te însufleți așa!
Ce e?
Te duci la Fecioara Tăriei Neîncetate,
condusă de monseniorul Jefferson Wicks. Ai auzit de el?
Ascultă, Wicks are susținători pe-aici, nu și pe mine.
Între noi fie vorba,
cred că-i lipsește o „mărgea” din rozariu și e un ticălos.
Și este evident că turma lui se-mpuținează și parcă se împietrește.
Le-ar prinde bine ceva din ce-ai zis acolo, înțelegi?
Deloc, dar accept.
Da!
- Duhul e cu mine. Îi arăt eu ăluia! - Hei!
Așa, nu așa, bine?
Noroc, băiete!
Și așa am ajuns la Chimney Rock.
Daniel în groapa cu lei.
David care îl înfruntă pe Goliat.
Tânăr, fraier și cucernic.
FECIOARA TĂRIEI NEÎNCETATE
Gata de orice.
LA CUȚITE: TREZEȘTE-TE, MORTULE!
Părinte Jefferson?
Bună ziua! Jud Duplenticy din Albany.
Domnul fie cu tine, Jud Duplenticy din Albany!
Ai venit să-mi iei biserica?
Nu.
Bine.
Să-mi spui monseniorul Wicks!
Văd că o știi pe Martha.
Pe Martha? Nu.
- Monseniore Wicks! - Isuse!
M-am trezit devreme să lustruiesc argintăria. Era pătată.
Ai făcut bine, Martha.
Părinte... Jud.
Bine ai venit aici!
Mulțumesc, Martha.
Îi spuneam părintelui Wicks...
Monseniorului Wicks.
Da, monseniorului. Iertare!
Și scuze că am zis „Isuse”!
Am pornit cu dreptul.
Te-a trimis episcopul Langstrom?
Langstrom.
Îl cunosc bine.
Te-a ales cu grijă, te-a trimis aici.
Asta îmi spune ceva.
Îmi spune multe.
Păi... știu că sunteți un lup singuratic, dar...
sunt aici ca să slujesc.
Spovedește-mă!
Așa...
Binecuvântează-mă, părinte, căci am păcătuit.
Au trecut
șase săptămâni de la ultima spovedanie.
Am invidiat bogăția materială a altora.
Am văzut o reclamă la o mașină de lux. La televizorul lui Sam. Era un Lexus.
M-am gândit:
„Ce mașină frumoasă!”
Decapotabilă.
Am pizmuit puterea celor măreți.
Am pizmuit puterea bunicului meu când era preot.
Dintotdeauna.
M-am masturbat...
de patru ori săptămâna asta.
De patru, cinci ori în... Cât am zis, șase săptămâni?
Deci m-am masturbat de vreo 30 de ori.
Săptămâna asta, o dată dimineața în pat.
O dată la duș, în picioare, unde a fost comod.
Cu gel de duș.
O dată în toiul nopții, după ce visasem...
- Nu contează! - O cafenea japoneză cu pisici.
- Bine. - Citisem un articol despre ele,
dar, în vis, nu erau pisici, ci fete, mă-nțelegi?
A fost neașteptat,
așa că a trebuit să-mi dau drumul pe Jurnalul Catolic
de pe noptieră, ceea ce e probabil și ăsta un păcat.
Sau poate că nu, mai știi? Mă rog... nu e bine.
Pe-atunci, mă gândeam doar că e ciudat.
Dar acum, retrospectiv, am înțeles.
A fost primul pumn al lui Wicks.
Cinci Ave Maria și un Slavă Tatălui!
Mulțumesc, părinte.
Dar nu și ultimul.
Și bine ai venit
în biserica mea!
În următoarele săptămâni m-am instalat
la Fecioara Tăriei Neîncetate.
JURNALUL CATOLIC
Celălalt angajat cu normă întreagă era Samson, îngrijitorul.
Sam.
Monseniorul Wicks
îmi dă zilnic puterea să nu mă reapuc de băutură.
Și el obișnuia să bea.
Mi-a zis odată: „Dacă eu pot rezista ispitei demonului, poți și tu.”
Și e o luptă zilnică.
Dar am rezistat.
Meritul e al lui și... al scumpei mele Martha.
Scumpei tale Martha?
Aș face orice pentru ea.
Îngerul meu de pe Pământ.
Martha se ocupă de toate treburile bisericii.
Se ocupă de contabilitate, de donații, îndosariază tot.
Pune-l la dosar!
Spală veșmintele preoțești, face aprovizionarea,
îl hrănește pe Wicks, cântă la orgă.
Știa toate secretele.
- Asta e cripta? - Da.
Mare păcat! Trebuie să pun o cameră de supraveghere.
- Are intrare? - Da.
Asta de aici.
E o ușă a lui Lazăr.
SCULE
Din exterior, o deschizi doar cu un utilaj.
E contrabalansată în așa fel încât, dacă o împingi,
se prăbușește din interior.
Cine e înăuntru?
Prentice.
Bunicul lui Wicks, întemeietorul bisericii.
Mi-a fost ca un tată.
Ce silă îmi e!
Să deseneze rachete pe un loc sacru de odihnă!
Ce faci?
Mă pricep puțin la tâmplărie.
Cu uneltele lui Sam, mă gândeam să repar cum se cuvine...
Nu, o lăsăm așa.
E o amintire a păcatului de ocară al desfrânatei.
Spovedește-mă!
CLUB DE CARTE LECTURI
Da, desfrânata.
Era mama lui Wicks.
Care e treaba?
Era târfă și desfrânată.
Bine.
Când Prentice a intrat în preoție și a întemeiat biserica,
era văduv și avea o fiică.
Pe nume Grace.
O poamă rea de la început.
Adora hainele provocatoare și mărcile de lux.
Mărci de lux...
Da.
În adolescență, curvăsărea deja prin cârciumi.
A rămas rapid gravidă cu un pierde-vară.
Prentice avea la bancă moștenirea bogată a familiei.
Ca să-și protejeze nepotul,
a promis că, dacă Grace rămâne sub acoperișul său,
averea îi va reveni ei.
Așa că târfa a așteptat să-i moară tatăl.
Îi apăsa sufletul ca o povară.
Martha, să nu uiți niciodată:
bogăția și puterea care derivă din ea
sunt Mărul Evei.
Ispita care duce la cădere.
Trebuie să-i protejez pe cei dragi de influența corupătoare
cu orice preț.
Și i-a venit ziua de pe urmă.
Eram acolo.
L-am văzut pe Prentice luând ultima împărtășanie
și murind pe sfântul altar.
Împăcat.
Desfrânata s-a dus direct la avocatul lui Prentice.
„Dă-mi banii”, i-a zis.
Și știi ce-a răspuns el?
„Da, moștenești și ultimul bănuț al lui Prentice.”
Iar în conturile acestuia,
nici măcar un sfanț.
Ce a făcut cu averea?
Unii zic că a dat-o săracilor.
Alții zic că a aruncat-o în ocean. Nu știe nimeni.
Dispăruse.
Ultimul gest plin de har al acelui om sfânt
a fost să împiedice răul corupător să ajungă pe mâna celor răuvoitori.
Tot ce i-a lăsat...
a fost asta.
„Ce e asta?”, a întrebat ea.
Dar eu știam.
Să nu cauți Mărul Evei!
Moștenirea ta este acum Hristos.
În acea noapte s-a răzbunat.
Cuprinsă de o furie drăcească,
a pângărit acest loc sfânt.
Blasfemie, profanare.
Diavolul în persoană.
Am zis: „Soră Grace,
Dumnezeu, Tatăl tău, te va ierta prin iubirea Sa.”
A murit
izbindu-se de mormântul lui Prentice.
Anevrism cerebral, au zis.
Doborâtă, zic eu,
prin mila Domnului.
Drăcia dracului!
Iertare!
Acea poveste sumbră era temelia acestui loc.
Simțeai acest lucru.
A întrebat: „Cine v-a zis...”
Ce motive ar avea cineva să-și găsească aici un cămin spiritual?
Enoriașii din nucleul stabil aveau fiecare motivele lor.
Și aceștia vor fi suspecții noștri.
O să îi prezint.
Vera Draven, avocată. Era cinstită și credincioasă.
Tata a fost avocatul lui Wicks și prietenul de pahar.
Ca băieții...
Ai devenit avocată ca să continui tradiția familiei?
M-am făcut avocată ca să fac lucruri mărețe.
Dar tata mi-a lăsat moștenire biroul de avocatură
și a vrut ca eu...
- Mulțumesc. - ...să preiau biroul după moartea sa.
Și asta fac.
Salut, Vera!
- Bună! Mersi. - O umpli, te rog?
Fiul ei adoptiv, Cy, s-a întors acasă
după ce a-ncercat, fără succes, să se afirme în politică.
Bună!
Salut!
Bine.
Te bucuri că s-a întors, nu?
Când Vera abia absolvise Dreptul,
din senin, tatăl ei s-a întors acasă cu Cy, în vârstă de zece ani,
și i-a zis Verei că îl va crește ea.
Nimeni n-a întrebat nimic.
Bineînțeles, tot orașul știa că era fratele ei nelegitim,
dar Vera a acceptat.
A făcut-o.
Am renunțat la multe
ca să le fiu loială tatălui meu, lui Cy și lui Wicks.
De aceea cred că,
atunci când tata mă privește din cer,
este foarte mândru de mine.
Ceea ce e plăcut.
Am fost aproape.
Eram marea speranță a republicanilor.
Aveam relații, știam cum merg lucrurile.
Am fost la un pas, dar n-am atras voturi.
Cred că n-am avut cultul personalității.
E greu să ajungi la oameni în mod sincer.
Știu.
Le-am încercat pe toate. Am ținut-o una și bună
cu temele rasiale, de gen, trans,
cu problema granițelor, a celor fără adăpost,
cu războiul, alegerile, avortul, clima.
Teme cu privire la plite cu inducție, Israel, cărți, vaccinuri,
pronume, AK-47, socialism, Black Lives Matter,
discriminare rasială, prevenirea bolilor, egalitate și incluziune, 5G, orice.
Le-am abordat pe toate, și nimic.
Oamenii par amorțiți, nu știu de ce.
Poate că e momentul să ne întoarcem la esențial,
la principiile de bază, ca să-i inspirăm cu adevărat pe oameni.
Să le arătăm ceva ce urăsc
și să îi facem să se teamă că vor pierde ce le place?
Nu.
Vera.
Nat Sharp, medicul orășelului.
Întreaga lui viață gravita în jurul soției.
Darla era totul pentru el.
Darla m-a părăsit săptămâna trecută.
Îmi pare rău!
A luat copiii, s-a mutat la Tucson
cu unul cunoscut pe un forum despre cei de la Phish.
Trupa Phish?
N-am bănuit nimic.
Doctorul Nat își pierdea mințile.
Nu avea destul succes, nu era destul de bogat sau de bun pentru ea.
Ar fi făcut orice s-o recâștige.
Cea mai apropiată formă de celebritate locală:
Lee Ross, autor de SF-uri.
Unele cărți ale sale sunt cunoscute.
Ciclul Purgatoriul semilunii, Dalta de gheață a timpului,
Răscrucea cristalină.
Acum zece ani, Lee s-a mutat din New York aici,
s-a apropiat de Wicks și de biserică și, după cum zice el...
Mi-am deconectat creierul
de la mintea colectivă liberală și am venit aici...
Vânzările de carte și popularitatea sa au început să fie în declin de atunci.
Dar anul trecut a scris o carte impunătoare despre Wicks.
Predicile lui, cugetările mele,
eseuri și amintiri ale unui acolit la picioarele unui profet.
Sfântul și trubadurul.
IMN PENTRU SUFLETUL AMERICII
Era greu de citit, dar își pusese speranțele în ea.
E ultima ocazie să scap de iadul de pe platforma Substack.
Nu mai rezist. Cititorii mei din ziua de azi...
sunt obsedați de supraviețuire.
Arată toți ca John Goodman în Marele Lebowski.
Iar jegosul ăsta mic, Cy,
și-a înfipt colții de influencer în monsenior, în ultima vreme.
Nu ne place tipul. I-am zis: „Wicks, ai grijă,
scapă de el! E piază rea. Poet de duzină oportunist.”
Va trebui să-l protejăm pe Wicks de lipitorile astea mileniale.
Simone era nouă în oraș și în comunitatea bisericii.
Fusese violoncelistă de renume mondial.
Obligată să se retragă acum cinci ani din motive de sănătate.
Durere cronică. O chestie misterioasă legată de nervi,
- ...căreia medicii nu-i dădeau de cap. - Scuze!
Credeam că mă vor vindeca.
Țeapă.
Moi fraieră!
Să profiți de buna-credință a cuiva
ca să faci bani
este absolut diabolic.
Nu crezi?
Da, e urât.
Dar înțeleg că ai vrut să crezi.
Ce simt acum e diferit.
Credința în Dumnezeu, ca să mă vindec...
Este altceva.
Mă simt plină de speranță acum.
De parcă ar putea avea loc un miracol.
Așa mă face să mă simt monseniorul Wicks.
Azi a fost spirt, nu-i așa?
Monseniore!
Războinicul meu!
Wicks își ținea nucleul unit.
Puterea seducătoare a carismei sale era incontestabilă.
Dar metodele sale...
În fiecare săptămână alegea pe cineva,
de obicei un nou-venit, și îl ataca.
Lumea vrea să fim toți în regulă.
Puteți face orice alegere, este alegerea voastră.
Să nu vă simțiți prost!
Trădați-vă partenerul!
Spuneți minciuni!
Faceți copii din flori!
Satisfaceți-vă sufletul egoist!
Egoist!
Da.
Lăsați copilul fără familie!
Fără tată!
Un asalt asupra castelului nostru.
Asupra instituției masculinității.
Și mama mea a făcut acea alegere egoistă.
Și îi blestem sufletul egoist
în fiecare zi a vieții mele!
Și-a pus nevoile și dorințele mai presus de familia rânduită de Dumnezeu.
Eu sunt destul!
Eu!
Desfrânată egoistă, tu nu ești destul!
N-ai decât să-ți bați copilul!
Da, n-ai decât să-l lași să moară de foame!
Neglijează familia pe care a rânduit-o Dumnezeu
și privește cum ți-e mistuit copilul sub acea povară!
Nu asta este adevărata biserică.
Dacă-i întrebi pe cei mai înfocați enoriași din strane,
o să-ți zică, desigur, că nu asta e credința lor.
Că așa e Wicks, exagerează mereu.
Și, de fiecare dată, vrea să obțină plecarea cuiva.
De ce o face?
Deoarece, când pleacă acea persoană, se uită toți.
Chiar dacă la lumina zilei e de nejustificat,
în întunericul sufletului provoacă o plăcere ascunsă.
Și, dacă rămâi în acea strană, ai ales o tabără.
Tabăra lui Wicks.
Testează limite, accesează adâncuri otrăvite,
se întărește, se leagă prin complicitate.
...cele două puncte aduc echipa Cubs...
Așa că încerc să ofer o contrapondere.
Bun-venit la primul grup de rugăciune al părintelui Jud!
Vă mulțumesc că ați venit.
Totul ține de dărâmarea zidurilor
dintre noi și Isus,
dintre noi și ceilalți, dintre noi și lume.
Când aveam 17 ani,
eram boxer
și... am ucis un om în ring.
Am ridicat nenumărate ziduri...
prin furie, dependență, violență.
Abia când m-am simțit în siguranță...
să las garda jos, să-mi deschid brațele,
să mărturisesc marele păcat,
abia în acea zi Isus mi-a salvat viața.
Nu... Nu m-a transformat.
Mă susține în fiecare zi.
Pâinea cea de toate zilele, nu?
Cred că asta ar trebui să fie biserica.
Asta vreau să fie biserica pentru mine
și pentru voi toți.
Deci...
monseniorul Wicks nu vine?
Nu, dar...
Nu.
Mă gândeam să discutăm și să ne împărtășim...
Dar știe ce facem, nu?
Bineînțeles. Sigur, o să-i spun.
Voiam doar... să ne apropiem puțin...
O să-i spui? O să...
Forma de viitor popular, care înseamnă
că nu i-ai zis încă?
De ce nu i-ai zis?
- Mi se pare ciudat. - Haideți!
E o întrunire de rugăciune. Nu e nimic secret.
- O întrunire secretă de rugăciune. - Nu.
Ba exact asta este.
I-am trimis mesaj.
Perfect! Deci... nu mai e secret.
Putem să ne-ntoarcem la dărâmarea zidurilor întru Hristos...
A zis: „Sfinții mă-sii!”
- Vai! - Îmi pare rău, părinte,
eu am venit fiindcă am crezut că e un eveniment oficial bisericesc.
Numai că n-a folosit cuvântul „mă-sii”.
Mulțumim, Martha. Este un eveniment bisericesc.
E într-o biserică, cu mine. E oficial.
- Și nici „sfinții”. - Pot să văd?
Ar trebui să plec.
- Bine. - Pa!
- Mulțumesc. Cyrus? - Da.
Scuze, părinte! Nu vreau să-l oftic.
Bună încercare, amice!
Mersi, doctore.
O s-o postez mâine. Pot să te etichetez?
Mai bine nu.
Cred că o s-o fac.
Știu.
Îmi pare rău că nu ți-a ieșit lovitura de stat de după-amiază.
Lovitura de stat? Pe bune?
Dacă vrem să ne rugăm sau să ne spovedim,
putem s-o facem cu monseniorul Wicks.
Oare? Păreți toți îngroziți de el.
Ai putea să pășești în biserică de bunăvoie
și să-i mărturisești lui Wicks cel mai mare păcat, fără frică?
În caz contrar, acest loc e doar o criptă văruită.
Da, aș putea.
Atunci,
bine!
Săptămâna Mare a slujbelor speciale dinaintea Paștelui.
Până la urmă, am clacat în duminica Floriilor.
Apoi... de două ori la duș săptămâna asta,
unde am făcut chestia aia de care ți-am zis cu mâna invers.
Cinci Tatăl nostru și cinci Ave Maria.
Ești de nouă luni aici, Jud.
Îți place aici? Dărâmi vreun... zid?
Binecuvântează-mă, părinte, c-am păcătuit. Nu m-am spovedit de-o săptămână.
Am trădat intimitatea unui coleg preot.
Știu că Martha ține facturile medicale în birou, așa că...
m-am uitat prin ele.
Ai avut o prostatectomie radicală acum cinci ani,
deci este imposibil să ai o erecție.
Fac față situației ăsteia dintre noi.
În ultimele nouă luni, am văzut cum călăuzești turma asta
și nu-mi place.
Nu-ți place?
Nu, monseniore, nu-mi place.
Nat Sharp.
Trebuie să ierte și să înceapă să-și trăiască viața.
Iubirea lui Hristos ar trebui să-l inspire, în schimb,
se lasă cuprins, pe zi ce trece,
de furie și resentimente față de fosta lui soție,
față de femei.
Nu e bine. Iar Lee e un povestitor.
Și parcă superputerea lui i s-a întors împotrivă.
Singura lui poveste e că lumea vrea să-i vină de hac.
Avea o comicitate strălucită, era inteligent și respectat,
iar acum e într-o spirală descendentă, trăiește zi de zi într-o furie paranoică.
Știi că și-a construit un șanț în jurul casei?
Pe bune?
FORTĂREAȚĂ
E mai degrabă simbolic, dar chiar există.
Iar Simone... Iartă-mă, monseniore,
dar mă tem că profiți de ea.
Am văzut sumele donate.
Știu cât donează. În ultimele luni,
ea a întreținut lăcașul.
Și da, cred în posibilitatea minunilor prin Hristos,
dar tu nu îi oferi acest lucru.
SIMONE VIVANE 10.000$
E o tranzacție prin dumneata.
Și Doamne ferește să nu se simtă iar trădată!
Doamne ferește! Altceva?
Da, de ce nu? Cy Draven.
Nu te îngrijorează chestiile pe care le face pe YouTube?
Săptămânal, ia fragmente din liturghiile tale
și le bagă în tiradele lui politice. Își însușește mesajul și, sincer,
cred că denaturează periculos ideea de biserică.
De când nu mai vine un nou credincios mai mult de o duminică?
S-a dus vorba.
În fiecare săptămână, e doar...
acest nucleu dur de enoriași fideli
și am impresia că vrei cu orice preț să fie furioși și speriați.
Astfel și-a călăuzit Isus turma?
Asta ar trebui să facem noi?
Acum ești furios. Așa și trebuie!
Ar fi periculos dacă n-ai fi. Ai părea neajutorat
și aș face-o iar și iar.
Eu sunt lumea, tu ești biserica.
Rămâi acolo! Rămâi!
Bun. Așa. Da!
Furie. Furia ne permite să ripostăm, să recuperăm terenul pierdut.
Și am pierdut mult teren.
Iar acum te temi.
Uite cum îți revin reflexele de luptător! Bravo!
Ți-e frică că te atac iar.
Dar acum te aperi.
Fiindcă lumea vrea să ne distrugă.
Versiunea ta de iubire și iertare este o amăgire.
E doar un mod de a te conforma modernității,
ca să nu jignești lumea asta putredă.
Între timp, ei ne distrug.
Curve marxiste feministe. O fac puțin câte puțin.
Dar eu îmi duc povara. Țin drumul drept.
Tu?
Copil din Albany care rânjești fasolea?
O să te înfurii
și o să lupți?
Otrăvești biserica.
Și o să fac ce e nevoie ca s-o salvez.
O să te extirp ca pe o tumoră.
Cinci Tatăl nostru, cinci Ave Maria.
Isuse, Tu nu m-ai părăsit,
nici eu nu părăsesc biserica asta.
Dar era cu un pas înaintea mea.
Întrunirea părintelui Jud?
Eu am ținut biserica asta.
Eu am consolidat-o cu adevărul lui Dumnezeu.
Și acum sunt trădat! Mi se contestă autoritatea,
credința și însăși existența,
chiar din mijlocul sanctuarului meu!
Dispari!
Ultima acțiune a lui Wicks:
să-mi declare război pe față.
M-am cherchelit binișor.
Oamenii sunt lupi. Diavole!
Lup-diavol.
Ești un lup-diavol!
La naiba!
- Nikolai, iartă-mă! Am spart-o... - Nu-ți face griji!
- ...cu mâna. - Sunt veioze de doi bani.
- Lasă! Sigur poți să conduci? - Da.
Ești sigur?
IL DIAVOLO ...DIABOLIC DE BUN - LIVRARE ȘI RIDICARE
Cine e acolo?
La naiba!
Și așa ajungem la Vinerea Mare.
Începe.
Era slujba de la ora 15:00.
Doar enoriașii obișnuiți.
Era o tensiune ciudată în aer.
Nu-mi amintesc predica, dar avea ceva diferit.
Furia era mai puțin calculată.
Mai dezechilibrată.
Ca de obicei, după predică, Wicks era epuizat
emoțional și fizic. Avea nevoie de puțin timp să-și revină.
Se adăpostea în mica anexă
de lângă altar, ca să nu mai fie în văzul lumii.
Își recupera forțele, iar eu continuam liturghia
până când se simțea iar în stare să continue.
Iată lemnul crucii
Pe care a fost răstignită mântuirea lumii
Monseniore?
Ce s-a întâmplat?
Jefferson?
Jud.
Are ceva în spate.
Stai! Nu-l atinge!
Nu atinge nimic!
Satana! L-a doborât satana!
- Diavolul... Satana... - Martha.
- ...l-a doborât! - Nu!
Martha, te rog!
Ambulanța a ajuns în cinci minute.
Wicks a fost declarat mort la locul faptei.
Când m-am alăturat celorlalți de-afară, sosea poliția.
Nu o să-l ia diavolul.
Va reînvia întru slava Domnului!
Era o întâmplare absurdă pentru un orășel,
iar biata Geraldine, șefa poliției, s-a aruncat cu capul înainte.
Isuse!
Ore întregi de interogatoriu toată sâmbăta,
până când, în final...
Erai singur cu monseniorul la altar, când a fost omorât.
Și ai ținut în mână figurina cu cap de lup,
prinsă de arma crimei.
Și ești singurul din biserică ce îl ura de moarte.
Nu urăsc pe nimeni.
Dar este practic imposibil ca cineva să fi făcut așa ceva.
Chiar nu pricep despre ce e vorba.
Bine. Părinte, de ce nu te duci să te odihnești?
Înainte să pleci, te previn că vorbește lumea.
Cy Draven a postat asta pe YouTube de dimineață.
Otrăvești biserica.
Și o să fac ce e nevoie ca s-o salvez.
O să te extirp ca pe o tumoră.
A fost repostată.
De multe ori.
ȘEFUL POLIȚIEI G. SCOTT
Am pornit telefonul două minute, dar a fost o greșeală.
Un șuvoi de mesaje pentru preotul ucigaș.
Nu mă gândeam că aș putea fi arestat sau caterisit.
Mă gândeam că Wicks câștigase.
Căci partea sufletului meu ce nu ne poate minți pe Hristos,
pe mine însumi sau pe tine...
se bucura că bătrânul murise.
Doamne...
ajută-mă!
Arată-mi calea, te rog!
E cineva?
Îmi cer scuze!
E deschis?
Întotdeauna.
Vă simțiți bine?
Da. Îmi pare rău!
- Nu ținem liturghia de Paște. Scuze! - Sunt...
- Sunteți binevenit. Poftiți! - Mulțumesc.
Nu vreau să vă răpesc de la îndatoririle bisericești.
Măi să fie!
Nu-i așa?
Este... greu să intri aici și să nu Îi simți prezența.
A cui?
Doamne... Da.
- Da. - Nu sunteți catolic.
Nu, chiar deloc.
Un eretic mândru.
Mă închin la altarul rațiunii.
N-ați fost crescut în credință?
Mama este... a fost
foarte credincioasă.
- Ați fost apropiați? - Nu.
Când eram mic, am fost... Dar este...
- Complicat. Familia. - E complicat.
Așa e.
Și cum vă simțiți aici?
Cum mă simt aici?
Sincer?
Sigur.
Ei bine, arhitectura e interesantă.
Simt grandoarea, misterul,
impactul emoțional intenționat.
Este ca și cum cineva mi-ar fi înfățișat o poveste în care nu cred.
Se bazează pe promisiunea deșartă a unui basm pentru copii,
plin de răutate, misoginie și homofobie,
justificând acte tăinuite de violență și cruzime,
ascunzând totodată
propriile acte rușinoase.
Dar, ca un catâr ce lovește cu copita,
vreau să descompun acea bulă perfidă de credință
și să găsesc un adevăr pe care să-l pot accepta fără să mă sufoc.
Căpriorii sunt foarte frumos îmbinați, totuși...
Auziți? Dacă vreți să mă dați afară, vă rog!
Nu.
Sunteți sincer, e în regulă.
Când spui adevărul, parcă te unge pe suflet.
Bănuiesc că nu puteți fi mereu sincer cu enoriașii.
Poți fi sincer și omițând partea nesinceră.
Da.
Aveți dreptate. Ca în povestiri.
Iar biserica asta nu e medievală. Suntem în New York.
E din secolul XIX, stil neogotic.
Are mai multe în comun cu Disneyland decât cu Notre-Dame,
iar riturile, slujbele,
veșmintele și tot restul...
sunt forme de povestire.
Aveți dreptate.
Dar întrebarea este:
aceste povești ne fac să credem o minciună?
Sau reflectă ceva adânc înlăuntrul nostru, care este cu adevărat real?
Ceva ce nu putem exprima altfel...
decât prin povești.
Touché. Padre.
- Tinere... - Îmi cer iertare!
M-am...
M-am simțit iar preot,
iar acum o să pierd acest lucru și...
n-o să mai am niciun țel, și mi-e frică...
Nu știu cum o să trăiesc.
Blanc!
L-ai găsit! Este...
Cine ești?
Ar fi trebuit să încep cu asta.
Mă numesc Benoit Blanc. Sunt detectiv.
Mă interesează uciderea lui Jefferson Wicks.
Ești detectiv? De la poliție?
Nu, sunt detectiv particular.
Toți cred că am făcut-o eu. N-am fost eu.
Dar, în sufletul meu, e posibil,
mai ales că a avut loc ca un miracol.
Și...
Nu știu, mă simt pierdut.
Îmi permiți să te ajut?
Poftim?
Ai buzele crăpate din cauza deshidratării.
N-ai dormit azi-noapte.
Ai stat afară,
se vede după genunchii pantalonilor, în urma rugăciunilor.
Nu văd un om vinovat, torturat de remușcări,
ci un om nevinovat, chinuit de vinovăție.
Lasă-mă să te ajut!
Cum?
A fost făcut să pară un miracol.
E doar o crimă, iar eu rezolv crime.
Stai... Ai fost implicat
în treaba de la Kentucky Derby, cu omorul și cu tipul prins
- ...cu camera de fotofiniș? - Da.
Deci ai...
Ai fost la The View.
- Da. - Ce cauți aici?
Mă pun la curent rapid cu evenimentele de la slujba din Vinerea Mare
și cu cele petrecute aici, la Fecioara Tăriei Neîncetate.
Geraldine a avut amabilitatea să-mi ofere acces.
Dacă m-ai putea însoți în această anchetă,
să văd cadavrul, să identific arma și să verific locul faptei,
mi-ai fi de mare ajutor.
Cadavrul?
Gata, m-am răzgândit. N-ar trebui să fiu aici.
Blanc, am încredere în tine, dar are dreptate.
Nu, vreau să ai o imagine clară, clinică, a ceea ce s-a întâmplat.
Să-l vezi pe Wicks așa cum e: un cadavru. Un recipient gol.
Nu monstrul mitizat din mintea ta, ci doar carne și sânge.
Mort în urma unei răni de cuțit analizabile.
Doar... carne și sânge.
Carne și sânge, da.
Ia uite ce tremurici!
- Da, uite! - Te rog să încetezi!
Tammy. Ai putea să întorci carnea?
Pe burtă cu el!
Unu, doi, trei.
MORGĂ
Nu, n-am ce căuta aici.
Nu pot sta aici. Nu știu de ce m-ai adus.
- Nu pot... - Hei!
Dacă vrei mântuirea,
dacă vrei să mai fii preot, trebuie să trecem împreună prin asta.
Adevăratul ucigaș e liber. Trebuie să-l găsim, să-l țintuim...
Iartă-mă! Să-l prindem și să îți recapeți viața de dinainte.
Părinte,
sper că înțelegi situația.
Nu alergăm de colo colo ca amicii, încercând să rezolvăm un caz.
Ești încă suspect.
Ideea e că nu e nevoie să fii aici fără avocat, înțelegi?
N-am făcut-o eu.
Dacă pot ajuta să găsim vinovatul,
mă bag, da. Hai s-o facem!
Bine.
Cadavrul.
După care, arma crimei.
Apoi, locul crimei.
Rămâi cu mine!
Să vă spun ceva: mie nici nu-mi place diavolul.
„Il Diavolo” sună clasic, italienește, mă rog,
nevastă-mea a cumpărat și firma cu un diavol,
a cumpărat veiozele cu diavoli,
iar lumea a zis: „Să-i luăm ceva cu un diavol pentru bar, că-i place.”
Și uite-așa, zbang, diavoli și iar diavoli.
- E ăsta de aici, nu? - Da.
Da.
Dar...
Nu era roșu, acum e roșu. E vopsit.
- Da, proaspăt vopsit. - Sper.
Au băgat un fel de ipsos și au fixat lama așa.
O să fac ce e nevoie s-o salvez.
O să te extirp ca pe o tumoră.
Hei, termină odată! Nu e frumos. Haide!
Capul roșu de diavol unde a ajuns?
În biserică. L-am azvârlit în biserică și am spart un geam. Nu știu de ce.
După liturghia crismei de luni,
Martha a zis că a găsit un geam mic spart.
Copiii ăștia!
Dar nimic altceva.
Vedeți?
Da.
Este...
Doctore Nat?
Salut!
Luam prânzul.
Nat, pot să vin mai târziu, dacă vrei să vorbim.
Nu cred... Da...
Nu cred că aș vrea.
Aș prefera să nu.
Uite-l! Cu ăsta ai făcut-o.
- Hai, Nat! - L-ai „extirpat ca pe o tumoră”.
Nemernicule!
- Bine zis, Nat! - Da.
Nemernicule! Preot ucigaș!
În primul rând,
o să-i fac cinste detectivului Elliott că mi-a dat numărul tău.
Mă bucur să fiu de folos.
Geraldine, ai intuit
că nu e o anchetă obișnuită.
Este ceva nou chiar și pentru mine.
Un exemplu ca la carte de crimă imposibilă.
Material de roman polițist.
Nu ar trebui să existe așa ceva în lumea noastră.
Și totuși există.
Sfântul potir.
Îmi place înfocarea,
dar vreau să fiu sigură că poți rezolva cazul.
Nu sunt capabil să nu rezolv o crimă.
Momentul de șah-mat,
când urc pe scenă și destram firele pânzei adversarului...
O să vedeți. E distractiv.
- Grozav! Cum ajungem acolo? - Sursa,
Omul găunos al lui John Dickson Carr.
Un roman polițist din Epoca de Aur,
un ghid pentru misterul din camera încuiată
și crima imposibilă.
O clipă!
CLUB DE CARTE - LECTURI OMUL GĂUNOS
Părinte Jud, îți dovedești iar utilitatea.
Al cui cadavru? Crimele din Rue Morgue.
Cine l-a ucis pe Roger Ackroyd? Crimă la vicariat.
Doamne, e practic un îndreptar despre cum să comiți crima asta!
Și toată turma e în clubul de carte?
Cine a ales cărțile?
Oprah.
Martha face o listă de pe site-ul lui Oprah.
Asta îmi confirmă teoria.
Ucigașul a imitat metodele tradiționale
ale unei povești de tipul „misterul camerei încuiate”.
Ceea ce simplifică lucrurile.
La clubul de carte!
Veniți!
În Omul găunos, detectivul Gideon Fell
trece în revistă toate metodele unei crime într-o cameră încuiată.
Hai să le eliminăm una câte una!
Opțiunea numărul unu:
Wicks a fost înjunghiat cu cuțitul
înainte de a intra în anexă.
Părinte Jud, te pui exact în locul unde te aflai atunci?
Wicks își termină slujba.
Orice dispozitiv din spatele lui
capabil să-i propulseze un pumnal greu și dezechilibrat în spinare...
n-ar fi fost zărit de camera video și de martorii din naos,
dar ar fi fost sigur observat de părintele Jud.
Nu, n-am văzut niciun robot aruncător de cuțite.
Nu, prima opțiune pică.
A doua opțiune...
A fost ucis,
în timp ce se afla în anexă,
de cineva sau ceva care se afla
în afara anexei.
Adică cineva a aruncat un cuțit în anexă tocmai de aici?
Nu, e absurd.
Absurd și imposibil pe mai multe fronturi.
A doua opțiune pică și ea. Progres!
Câte opțiuni sunt?
Nu sunt multe. A treia...
A fost ucis când era în interiorul anexei
de un dispozitiv care se afla
tot în interiorul acesteia.
Adică a fost amplasat din timp
și declanșat de la distanță?
Zidurile astea sunt groase,
dar un semnal radio foarte puternic ar trece prin ele.
Deci unde ar ascunde cineva
un dispozitiv controlat de la distanță, care să poată lansa un cuțit
într-o cutie goală?
Wicks a căzut pe burtă.
Îmi amintesc acea bufnitură metalică.
Era cu fața spre ușă,
în fundul anexei, cu capul spre ușă,
deci cuțitul a venit cumva prin peretele din spate.
Bufnitură metalică. Foarte bine.
Totuși,
pare stânca Gibraltarului.
Dacă...
Dacă era un perete fals, scos ulterior?
Că bine zici, preoțele!
Poftim? Nu.
Băieții mei ar fi observat un perete fals.
Da. Și n-ar fi fost floare la ureche să-l scoată mai târziu.
Nu s-a găsit altceva pe podeaua asta, nu?
Nu, doar ața roșie.
Stai, ce?
Ața roșie?
Două fire de ață roșie, de vreo 7 cm, găsite lângă corp,
în dreptul șoldului.
Care este a patra opțiune?
Martha?
- Dă-i afară! - Martha?
Dă-i afară!
Pășesc în acest lăcaș sfânt
ca la locul unei crime, vorbind de roboți
de parcă ar fi un film polițist de duzină!
Nu e corect, părinte, nu e corect!
Martha, ar trebui să te duci să te odihnești.
Pot să te ajut cu ceva?
Pleacă!
Nu te mai vrea nimeni aici.
L-ai urât mereu pe monsenior, iar pe noi doar ne disprețuiești.
- Nu e adevărat. - Crimă în suflet...
- Nu. - ...sânge pe mâini,
exact ca desfrânata.
Păcatul tău originar a terfelit acest loc.
Preot impostor!
Scuze!
Dacă aflarea adevărului cu detectivul
vă întoarce pe toți împotriva mea, fie!
Iartă-mă!
Pot folosi sacul?
Sigur, te rog!
Te simți bine?
Ceața se risipea. Puzzle-ul putea fi rezolvat.
Cadavrul, arma, locul crimei, cuțite lansate de roboți,
câmpuri vizuale, ziduri de piatră și telecomenzi.
Și telecomenzi.
N-ai ascultat meciul la slujba de vineri.
La radio.
Nu. Se supără Martha.
L-ai înregistrat?
Da.
Am suprapus un marcaj temporal, ținând cont de decalajul transmisiei.
Apelul doctorului Sharp la spital a avut loc la ora 15:47
și, cu 90 de secunde înainte...
Mai multe lucruri ar fi putut provoca perturbarea,
dar, ca să răspund întrebării, da,
e posibil să fi fost interferențe de frecvențe radio puternice,
ce pot fi emanate de o telecomandă modificată.
Drace!
Asta e, nu, ceea ce a declanșat robotul cu cuțit?
Asta trebuie să fie! Poți s-o rezolvi acum?
Ați sincronizat-o cu imaginile lui Cy?
Da, clipul de pe iPhone are marcaj temporal. E foarte exact.
- Ne puteți arăta, vă rog? - Da.
Ce să ne arate?
Pe care a fost răstignită mântuirea lumii
Monseniore?
Când a avut loc interferența,
era deja la pământ, cu un cuțit înfipt în spate,
iar părintele Jud se uita la el.
Cum e posibil?
Opțiunea cu robotul cu cuțit nu e posibilă.
Deci... n-am rezolvat nimic?
Nu.
Am rezolvat multe.
Avem toate piesele pe masă acum.
- Le avem? - Da.
Dacă luăm în calcul capul de diavol, ața roșie,
bufnitura metalică, sincronizarea telecomenzii...
Totul are o logică.
Dă-ne răspunsul atunci!
Nu pot.
Ai zis că, dacă ai avea toate piesele, ai ști răspunsul.
Știu. Și, totuși,
cu toate piesele pe masă,
această crimă continuă să pară
imposibilă.
Mi-ai zis că poți s-o rezolvi.
Asta ți-e meseria.
Am avut încredere.
Vai, Doamne!
Nu dormi de 36 de ore. E timpul să mergi la culcare.
Da.
A fost o zi infernală. Noapte bună, părinte Jud!
Hai, te conduc eu.
Știi ceva?
Ai dreptate.
Nu poate fi imposibilă.
Sigur lipsește o piesă.
Și cred că știu unde se află.
Cred că e ceva în capul tău
care m-ar ajuta să rezolv cazul.
Și, dacă nu reușesc să smulg informația, iartă-mă,
dar va trebui să intru și s-o iau.
Acum mă sperii, să știi.
Nu înțeleg.
Nu pricep la ce ar ajuta. Vrei să scriu povestea?
Da, povestea.
Povestea uciderii reverendului Wicks.
Monseniorului Wicks.
Monsenior Bălăior, nu contează.
Vreau să înțeleg crima și evenimentele premergătoare prin ochii tăi.
Începând de unde?
De unde dorești.
Dar să fie interesantă și să nu omiți niciun amănunt!
Blanc, nu sunt scriitor.
Ia-o pe îndelete!
Mă așez comod.
Prin urmare, asta am făcut în ultima oră,
iar acum las jos acest pix, îți înmânez cele scrise
și aștept
să-mi citești povestea
uciderii monseniorului Jefferson Wicks.
De ce ai făcut-o?
Mai bine zis,
de ce am crezut că pot să te mint și să scap?
Nu, nu m-ai mințit. Știam că n-ai face-o.
Doar că n-ai spus cu voce tare partea nesinceră.
„Când m-am alăturat celorlalți de-afară, sosea poliția.”
„Alăturat celorlalți de-afară.”
Deci rămăseseși înăuntru.
Ai fost singurul care a avut acces, fără a fi văzut,
la anexă, după crimă, înainte de percheziția poliției.
De ce?
De ce să-l protejezi?
Nu voiam să-l protejez pe Wicks.
Voiam să-i feresc pe oamenii care cred în el
de o mică dezamăgire.
Sunt convins că știa toată lumea.
Sigur duhnea după fiecare liturghie.
„Își recupera forțele.” Frumoasă formulare!
Probabil știau toți.
Azi a fost spirt, nu-i așa?
Nu, nu toți.
Sam.
Singurul om bun din acest lăcaș.
Renunțarea la băutură i-a salvat viața.
Știam că veniseră presa și poliția. De ce să vorbească și despre aia?
Wicks fusese înjunghiat.
Nu știam cum sau de cine, dar știam că fusese înjunghiat.
Chestia aia n-avea nicio legătură.
Am făcut-o impulsiv.
O mică povestioară ca să-mi protejez turma.
Aiurea!
În încercarea de a le proteja bula de credință, ai apărat un ucigaș!
Unde e butelcuța?
Fir-ar!
Fir-ar să fie! Nu e aici.
Blanc.
Îmi pare rău!
Era înjunghiat, nu m-am gândit...
Nu, nu te-ai gândit.
Dar acum am încurcat-o, așa că începe să gândești.
A intrat cineva în cameră.
Acum îmi dau seama.
E un lucru perfid, calculat împotriva mea.
Acum realizezi cu ce dușman avem de-a face.
Ai ascultat poveștile turmei cu empatie și cu har,
dar ajunge acum!
Am irosit destul timp.
Mâine, cu ocazia înmormântării,
îi vom interoga pe toți grămadă.
Trebuie să aflăm ce s-a întâmplat în seara aia.
Și ce ascunde haita asta de lupi vicleni.
OMELIA LUI JEFFERSON WICKS DIN ZIUA UCIDERII SALE
Trădat.
Bătut.
Batjocorit.
Împuns.
Ucis.
Și lăsat să putrezească într-o groapă.
Ca să fie uitat.
Așa cum a fost cu mântuitorul nostru, la fel și cu biserica.
Biserica noastră este asaltată de modernitatea nelegiuită,
de dușmanii lui Dumnezeu.
De desfrânate,
de paraziții ce vor să ne asuprească, să ne reducă la tăcere
și să ne alunge din locul ce ni se cuvine,
drept conducători ai unei națiuni creștine.
Chiar dacă vă stau dinainte ca un războinic al lui Hristos,
cu armura Domnului, gata să lupt împotriva lumii până la ultima suflare,
voi nu veți trece!
Așa cum a fost Domnul nostru, și eu sunt trădat de Iuda.
Domnilor, mă lăsați puțin?
Iuda sub multe forme.
Adevărata amenințare vine mereu din interior.
Amintiți-vă cuvintele mele!
În Vinerea asta Mare, amintiți-vă ceea ce va urma!
Amintiți-vă cu toții!
Vei reînvia.
Va fi bine.
Vei reînvia.
Vei învia.
Se apropie ceasul. Ceasul despre care v-am avertizat.
Aduceți-vă aminte de ceea ce v-am promis în ziua de Paște.
Căci îmi voi ține promisiunea, da, așa voi face.
Deși este doborât, Fiul cel drept al lui Dumnezeu va reînvia.
Mărul Evei se va întoarce la pom,
în bogăția și slava Împărăției Sale.
Iar voi, în timp ce scrâșniți din dinți în întuneric,
voi, diavoli necredincioși,
în timp ce voi zăceți reci, uitați și singuri,
El va reînvia, ca să revendice ce Îi aparține de drept.
Și îi va zdrobi pe cei nelegiuiți
și Își va înălța Fiul adevărat pe tronul acestei națiuni!
Da, va învia!
Da, tremurați de frică,
pentru că va reînvia în slavă, cu răzbunare și putere!
Îmi pare rău pentru pierderea suferită. Semnați jos!
Fie vorba între noi,
nu contează ce scrie pe internet. Sunt șanse să n-o fi făcut-o dv.
Bine, ascultați-mă!
Ia uite cine a venit! Iuda Jud.
Părinte, nu ești binevenit aici.
Terminați!
Uite ce se va întâmpla!
Eu și Benoit Blanc o să vă punem întrebări,
o să răspundeți și o să aflăm cine l-a ucis pe monseniorul Wicks
și de ce, iar apoi...
Atât!
Bine? Așadar...
Mulțumesc, părinte Jud, a fost
foarte bine.
O să începem
cu ce s-a întâmplat în acea seară, chiar în această cameră.
Adică în seara când Jud ne-a mărturisit că a ucis un om.
Nu, aia a fost... Avea legătură cu boxul.
Iar acum își salvează pielea atacându-ne pe noi. E un „pre-nu”.
Un ce?
Preot cu numele.
Îl ajuți pe Benoit Blanc să descopere misterul acestei biserici malefice,
iar apoi un fanatic liberal va face un podcast
și, nici una, nici două, vom apărea ca proștii pe Netflix.
Vai, ca proștii! Doamne ferește!
Isuse!
Un miracol!
Pot să merg, Martha. Doar că mă doare.
Și sunt de acord.
Să dăm totul în vileag.
Wicks era un șmecher.
Ne aburea cu miracole și puteri dumnezeiești.
Chiar am crezut.
Încă vreau să cred.
Nu e îngrozitor?
De fapt, nu vă întrebam despre întrunirea de rugăciune cu Jud,
ci despre întrunirea dubioasă cu Wicks,
care a avut loc în camera asta, de Florii.
De ce v-ați întâlnit atunci?
Cine începe?
Vă spun eu.
- Cy, așteaptă puțin, amice! - Nu.
Ține-ți fleanca, șobolan de rahat!
- Nu e decizia ta! - Nu-i spune!
Ascultă... Ușurel, părinte Jud.
Jur că ceea ce am discutat în seara aia
nu are legătură cu uciderea lui Wicks.
Dar are legătură cu unele lucruri care, dacă devin publice,
îi distrug pe unii de aici.
Am înregistrat totul. Apăsați pe redare.
- Nu! Nu este... - Mișelule!
- Deschide ușa, ticălosule! - Îmi profanezi dosarele!
- Pornește-l! - Deschideți...
Ce dramatic, Vera!
Ai un public. Despre ce e vorba?
M-am gândit la mama ta.
N-am cunoscut-o, dar, crescând în biserica asta,
știam povestea desfrânatei
și m-am gândit ce viață o fi dus,
obligată să rămână în casă cu tatăl și fiul ei.
Strângând rândurile, făcând-o de rușine
și învățându-ne pe toți să o umilim.
Biata fată!
Ieri m-a sunat un coleg, din Brooklyn, care se ocupă de dreptul familiei.
Voia să confirme datele de contact
ale monseniorului Jefferson Wicks, clientul meu,
întrucât acesta depusese un DRP la el,
în Brooklyn.
Nu eram la curent cu acest lucru.
Ce este un DRP?
„Declarație de recunoaștere a paternității.”
„Declar că eu, Jefferson Wicks,
sunt tatăl biologic al lui Cyrus Draven.”
Nicio rușine pentru tine.
Nu-i așa?
Cine a fost mama?
Mai contează?
Nu! Ea s-a întors și ți-a lăsat acest biet copil în poală,
apoi și-a văzut de viața ei,
iar tatăl meu credincios ți-a întins colacul de salvare.
Clubul băieților a strâns iar rândurile și m-au găsit pe mine, o cretină loială.
Prinsă în plasă!
Și m-am supus, mi-am făcut datoria și ți-am crescut fiul,
în timp ce tu stăteai la amvon cu nerușinare.
Fir-ai al dracului de fățarnic!
Cy?
Știai?
Am aflat de dimineață, de la Vera.
Da.
Cy este fiul meu.
De la o ușuratică fără însemnătate,
pe care am cunoscut-o o noapte, acum 30 de ani.
Eu și tatăl Verei am păstrat secretul, dar ajunge.
Este moștenitorul meu.
Fiul meu.
Acum va afla toată lumea.
Șobolani, fugiți de pe nava
care se scufundă!
Lăsați vrăjeala!
Continuați să fiți de partea lui.
Voiam doar să văd cu ochii mei.
Mâncați rahat cu pumnul și mai vreți o porție!
Ești cam arogantă, Vera.
N-ai de unde să știi ce simțim.
În calitate de creștini, suntem cu toții tulburați de ce ai zis.
Dar ducem un război existențial aici,
în care scopul scuză mijloacele.
Biserica nu are nevoie
de slugi supuse, ci de războinici.
Avem nevoie de un războinic
și cred că Dumnezeu l-a ales pe monsenior să fie războinicul Său.
Tu și fiul tău aveți susținerea mea.
Și...
n-o cunoaștem pe femeia aia.
N-o cunoaștem.
Nu știm cum a...
Care este adevărul? Cu atâtea surse...
Nu știm dacă... Nu știm... Ce există?
Există toate astea?
Asta e...
Bine zis, doctore!
Mulțumesc.
Mi-ai promis că, dacă-ți stau alături, mă lecuiești.
Dacă e adevărat,
nu am nevoie să fii sfânt.
Suntem de partea ta, monseniore.
Și nimic din ce o să spui sau o să faci nu va schimba acest lucru.
Voi ține ultima liturghie
de azi într-o săptămână, de Paște.
Și apoi,
voi închide definitiv ușile acestei mici biserici triste.
Dar nu înainte de a vă nimici pe fiecare în parte.
Stai puțin, ce-ai spus?
Bei, Nat?
Poftim?
Ești un om periculos.
Te duci băut la muncă.
Tratezi pacienți, copii, deși ai băut.
Comunitatea ar trebui să știe.
Colegiul medicilor ar trebui să știe.
Nimeni nu trebuie să mai aibă încredere în tine sau să te angajeze.
Lee,
cartea asta a trubadurului pe care o scrii...
Pupincurismul ei idiot este o jignire la adresa preoției mele.
E datoria mea să avertizez nu numai publicul,
ci și pe prietenii mei de la edituri.
Trebuie distrusă. Tu trebuie să fii distrus.
Dat de gol ca un clovn irelevant.
Ce dracu'? Ce se întâmplă?
Vera,
ești coșmarul tatălui tău.
I-ar fi rușine cu tine.
Simone, nu pot lecui o femeie fără credință.
Nu te pot ajuta.
Ai zis că îi dai de cap.
Nu ți-am promis nimic.
Ți-am dat toate economiile mele.
Nu poți cumpăra lecuirea dumnezeiască.
Nu te vei vindeca niciodată.
Vei muri în chinuri în închisoarea acelui scaun.
De ce faci toate astea? Nu înțeleg.
- E o glumă, nu-i așa? - Nu mai înțeleg nimic.
Din cauza întrunirii de rugăciune a părintelui Jud? Ne-a păcălit!
Întrunirea părintelui Jud?
Eu am ținut biserica asta.
Eu am consolidat-o cu adevărul lui Dumnezeu.
Și acum sunt trădat! Mi se contestă autoritatea,
credința și însăși existența,
chiar din mijlocul sanctuarului meu!
Dispari!
Slabi.
Cu toții.
Nu-mi puteți urma calea.
Da, suntem în război
și vă alung pe toți din fortăreața mea!
Fiu de cățea!
De Paște, când stranele se vor umple de oameni,
voi dezvălui păcatele acestei turme.
Mă dezic de voi și îmi văd de drumul meu.
Să vă ia dracul...
pe toți!
Slavă Tatălui! Și-au luat tălpășița.
Cy.
De ce a făcut-o?
Cy, spune-mi! Ce s-a întâmplat?
De ce i-a pus pe toți pe jar? Cu ce scop?
I-am zis eu s-o facă.
Când Vera mi-a zis adevărul, m-am dus la el.
Și m-a îmbrățișat ca pe un fiu pentru prima dată.
Și-a vărsat sufletul.
Urăsc locul ăsta.
Urăsc turma asta tristă de ratați.
Vreau să plec.
Iar acum, în sfârșit...
pot s-o fac.
Mi-a zis
că a găsit averea pierdută a familiei bunicului său.
A găsit-o săptămâna asta.
Nu, banii ăia au dispărut.
Nu știe nimeni unde i-a ascuns Prentice, s-au evaporat.
Mi-a zis că i-a găsit.
Voia să închidă coșmelia asta și să se bucure de o avere pătată.
I-am zis: „Ești nebun?”
Ce vrei să faci? Știi ce impact ai de pe scena aia?
Am împuținat turma.
Nu, i-ai radicalizat.
Asta înseamnă putere.
Într-un orășel, nu-s multe vrăjitoare de pus pe rug și fanatici de ațâțat.
Ai nevoie de gaz pe foc.
Pe internet,
provoci un incendiu.
Cu banii ăștia...
și cultul personalității tale, pe bune?
Dă-mi patru ani!
Ai putea deveni președinte.
Împreună, putem construi un imperiu.
Ca tată și fiu.
Ca în Războiul stelelor?
Exact, ca rebelii.
Preoția lui și instinctele mele politice alimentate de o avere.
Realizați ce am putea face în numele lui Isus?
Da, îmi dau seama.
I-am spus, și recunosc că a fost ceva personal,
că întâi trebuie să distrugem turma asta.
Sunt un impediment.
Dacă se asociază cu noi,
apar la știri, ba chiar vor un rol în treaba asta,
trebuie să-i ardem ca pe paraziți.
Așa că i-a fript pe toți.
Din cauza răzbunării tale meschine,
e posibil ca unul dintre ei să-l fi omorât.
Să revenim la averea uriașă!
E a ta acum?
- Teoretic, da. - Teoretic?
- Nu ți-a zis unde e. - Nu.
Conturile sunt goale. Nu e nimic.
Deci unde-s banii?
Și m-am gândit: acum 50 de ani,
unde putea ascunde Prentice, la loc sigur, 80 de milioane de dolari?
Într-un cont bancar elvețian.
Deci nu trebuie decât să găsești acel cont.
Ghinion?
Trebuie să fie scris pe undeva.
Martha îndosariază totul, dar nu e aici.
Nu știu.
Uite! M-am gândit că o fi vreun cod, căci zicea:
„Mărul Evei se va întoarce la pom.”
Ca și cum Mărul Evei ar fi fost averea.
Dar un cont elvețian are 19 cifre,
deci nu merge.
Vera, ți-a spus vreodată ceva?
Dacă mi-ar fi spus, aș lua secretul cu mine în mormânt.
Da.
Orice ca să-l împiedici pe fiul risipitor să pună mâna pe avere.
Te roade tare.
Hoașcă invidioasă.
Banii ăia
sunt doar un psalm în Biblia amărăciunii mele, puștan idiot!
Să vii să-ți iei troacele, le găsești în stradă.
Tu ești detectiv. Te plătesc. Nu-mi pasă, e important.
Sunt în joc moștenirea și cariera mea politică.
Îți vine ceva în minte
legat de Mărul Evei, care ar putea include acel număr?
Dacă vă vine ceva în minte, mă sunați?
- Cum să nu! - Bine.
Să căutăm peste tot!
S-ar putea să fie cusut în căptușeală.
Gravat în metal.
E goală pe dinăuntru.
Bine, fă-o!
Adu-mi aminte s-o pun la dosar.
Pune-o la dosar.
- N-are logică. - Știu.
O avere de 80 de milioane de dolari.
Dar, dacă Mărul Evei e averea,
și nu un teanc de bani într-un cont elvețian, ce e?
Ce?
Cred că au scris data greșit.
Scrie că deschiderea criptei a fost comandată miercurea trecută.
Nu se poate.
Cine ar comanda un echipament de înmormântare pentru un om viu?
Cineva care știa cu precizie când îi va suna ceasul.
Dă-o încoace!
E scoasă la imprimantă, nu e greșeală de tipar. Asta e!
Cine a făcut comanda... Aia e cheia!
Bine. Da.
Steel Wheels Construction. Sunt Louise.
Bună, Louise! Părintele Jud de la Tăria Neîncetată.
- Bună ziua! - Bună, Louise!
Am primit un echipament de construcții azi.
- Un motostivuitor pentru o criptă. - Știu.
Nu primim des comenzi de deschidere a unei cripte.
Grozav! Trebuie să știu...
Eu m-am ocupat de comandă, ca de obicei.
Voiam să știu, Louise...
- Conduc firma cu fratele meu, James. - Da.
- El preia comenzile, eu le procesez. - Aha!
Am sunat, Louise, pentru că...
Am venit la biserică, dar nu cred că v-am văzut.
- Sunt oarecum nou-venit. - Felicitări!
- Voiam să întreb... - Era unul mai în vârstă.
- Părintele... - Monseniorul...
- Părintele monsenior... - Louise...
...predica atunci când am intrat și, credeți-mă, nu e un om bun,
dar îmi pare rău că a murit, văleu, și pentru pierderea voastră...
Este o tragedie pentru toată lumea.
Trebuie să te întrerup.
- Am o întrebare. - Da.
Comanda pentru motostivuitor. Cine a făcut-o?
- James ia comenzile și... - Le ia James.
- ...azi e plecat. - Poți să-mi dai numărul?
E important. Trebuie să aflăm cine a dat comanda.
- Nu cred că se poate... - E foarte important.
- Scuzați-mă, părinte! - E foarte...
După cum spuneam,
pot să vă obțin informația, după care
- ...vă dau un țâr. - Grozav!
Ar fi minunat dacă ai putea să-l suni acum pe James.
- Mulțumesc. - Să te sune ea!
Părinte, pot să vă întreb ceva?
Da. Deși...
Spune repede!
- Avem o urgență acum. - Să sune mai târziu...
Părinte Jud, ați putea...
Louise?
Doamne!
Louise?
Vă rugați pentru mine?
Da, sigur.
Pot să te întreb de ce?
Pentru mama.
E bolnavă?
Da.
E la îngrijire paliativă.
Îmi pare nespus de rău!
Nu vrea să vorbească cu mine.
Ne-am certat ultima oară.
Are o tumoră cerebrală care o afectează
și o face să spună lucruri îngrozitoare.
I-am răspuns și eu urât
și mă tem că va fi ultimul lucru
pe care ni l-am spus.
Părinte...
mă simt singură în acest moment.
Îmi pare rău, Louise!
Nu ești singură.
Sunt aici.
Cum se numește mama ta?
Mă rog ca Barbara să simtă iubirea fiicei ei.
Să-i aducă alinare și, Doamne, mă rog pentru Louise.
Fii alături de ea și călăuzește-o!
Ține-o în brațele Tale vindecătoare și fă-o să se simtă iubită!
Nu este singură.
Pentru asta ne rugăm prin Hristos, Domnul nostru. Amin!
Bine, Louise.
Ai numărul meu. La orice oră din zi și din noapte,
sunt alături de tine.
Biserica este cu tine. Fii binecuvântată!
Furtuna. Am venit să închid totul.
Închid eu biserica. Ocupă-te de casa parohială.
Nu veni după mine, Blanc, gata!
De ce?
Am avut o trăire ca pe drumul spre Damasc.
Pavel a avut o revelație pe drumul spre Damasc.
Da, știu. A orbit și toate bazaconiile alea.
O fi fost doar o conjunctivită.
Dar el nu era pe cale să rezolve o crimă.
Ce crezi că facem aici?
De ce crezi că m-am făcut preot? Fără vrăjeală, pe bune, de ce?
Te-ai simțit vinovat.
Că ai luat viața cuiva. Iar biserica
ți-a oferit o ascunzătoare și o metodă clară
de a te simți mântuit.
Îl uram pe tipul pe care l-am ucis în ring.
Știam că era în încurcătură
și am continuat să-i trag pumni până a clacat.
N-a fost un accident. L-am ucis cu ură.
N-ai cum să te ascunzi sau să rezolvi așa ceva.
Dumnezeu nu m-a ferit și nu m-a îndreptat. Mă iubește când sunt vinovat.
Asta ar trebui să fac și eu pentru ei.
Nu să fac pe detectivul.
Nu, stai puțin!
Scuză-mă...
Uită-te la mine când vorbesc cu tine!
Căutăm un ucigaș. Nu ne jucăm.
Ba e un joc!
Să-l rezolvi, să-l câștigi!
Să trăiești clipa de glorie la șah-mat!
Prin faptul că mă implici, mă îndepărtezi de unicul meu scop în viață!
Care nu e să-i aduc pe cei răi în fața justiției,
ci să-i slujesc și să-i aduc în fața lui Hristos!
Altfel, sunt rău ca Wicks.
Mă pun pe mine pe primul plan, nu pe Isus.
Nu trebuie să înțelegi, Blanc.
Dar, te rog,
te implor să mă lași în pace!
- Poți să repeți? - Nu.
Că te pui pe tine pe primul plan. „Ca Wicks”, așa ai zis.
Părinte, este important.
Ajută-mă să înțeleg!
Suntem aici să slujim lumea, nu s-o înfrângem.
- Asta a făcut Hristos. - Și?
Când Wicks predica despre lupta în numele lui Hristos,
nu era vorba despre Hristos, ci despre propriul ego.
Și despre putere. Nu era vorba despre Hristos!
Vorbea întruna despre înălțarea lui Hristos prin putere,
ca să se răzbune pe necredincioși.
Mărul Evei este comoara.
„Mărul Evei se va întoarce la pom.”
Ce înseamnă asta?
Blanc, nu știu.
Și nu mă interesează.
Vine Geraldine să afle detalii despre caz.
Părinte, ai dreptate.
E jocul meu, nu al tău.
Întoarce-te la casa parohială! Vorbesc eu cu ea.
Mulțumesc.
Să închizi ușa când pleci!
Sper să prinzi criminalul, Blanc.
Mulțumesc, o să-l prind.
Părinte Jud?
- Părinte Jud! - Nu e aici.
Vino!
Verifică încăperile din spate și anexa de acolo!
E bună, nu?
E grozavă!
Mai ales partea în care Gideon Fell ne prezintă
opțiunile unei crime cu ușa încuiată.
Da, ne-ai prezentat trei, apoi te-ai oprit.
După ce am citit-o pe a patra, știu de ce.
Am revăzut clipul și m-am prins de ceva.
Din clipa când Jud intră în anexă
și până când primul enoriaș apucă să vadă ceva în anexă
trec nouă secunde.
Nouă secunde singur și nevăzut!
Destul timp să o facă cu un cuțit dosit pe undeva.
Așa s-a întâmplat, nu?
Fără jocuri.
Fără abureli. Așa s-a întâmplat.
Da.
Ai știut de la început și te-ai jucat cu bietul băiat
- ...ca pisica cu șoarecele. - Nu.
Încă nu mi-e clară întreaga situație.
- Mai lasă-mă puțin... - Nu.
- O să reușesc să... - Nu!
Am găsit ucigașul și îl arestez.
Unde e?
Sam!
Cine e acolo?
Stai!
Blanc?
Aici!
Drace! Cine-i ăla?
Samson, îngrijitorul.
Ce dracu' s-a întâmplat?
Da.
Bine.
Din punct de vedere medical, Wicks era mort de-a binelea.
Știm sigur...
Zic și eu, da?
Da.
Atunci, pot să zic cu voce tare
că un om nu poate învia din morți.
E clar că e o mânărie ca în Scooby-Doo.
„Scooby-Dooby-Doo.”
Lăudat fie Domnul! Slavă și glorie Atotputernicului!
Fie lăudat!
Lăudat fie Domnul! Slavă și glorie Atotputernicului!
- Și-a reînviat Fiul. - Ritz!
Închide zona asta!
Se va duce vorba și nu vreau gură-cască pe aici.
- S-a făcut. - Șefa!
Ce e?
Lampa cu senzor de mișcare e și cameră video.
Dar nu e conectată la nimic.
O cameră video?
Poate că înregistrează pe un cip.
Du-o la laboratorul tehnic!
Aleluia! Lăudat fie Domnul!
Domnul și-a reînviat slujitorul.
Îngrădește, te rog, perimetrul până la poieniță!
- Bine. - E locul unei crimei.
Îngrijitorul e mort.
Nu! Te rog!
- Drace! - Nu!
Mă ajută cineva?
- Cheamă ajutoare! Martha! - Nu!
- Martha, nu te poți apropia! - Nu!
Martha...
Fugi în întuneric, ucigașule!
Dar el s-a întors!
Și aduce răzbunare! Aduce moarte!
Sunt părintele Jud.
Părinte Jud, sunt Louise. Ce mai faceți?
Bună, Louise!
Sper că nu e târziu, dar ați zis că e urgent...
așa că voiam să vă spun...
că am vorbit cu James. Comanda pentru motostivuitor
a fost făcută de monseniorul Wicks.
A vorbit direct cu James, sper că acum v-ați lămurit.
Fiți binecuvântat, părinte! Vă urez noapte bună!
Da.
Noapte bună, Louise!
Frate!
Da?
Mai încet, Martha. Ce-ai zis?
Poftim?
- E un miracol. - Prostii!
Ba da! Martha zice că mormântul e gol.
Îi sun pe toți. Mă duc acolo.
Ai...
Ce faci? Nu fumezi.
Fumam.
Am fumat timp de 15 ani.
Te-a sunat Lee? Ți-a zis?
Da.
Mă duc să fiu martorul unui miracol.
Savurează-ți țigara în casă!
NEW YORK APELANT NECUNOSCUT
Lăudat fie Domnul!
S-a împlinit.
Haide...
A reușit.
Așadar... calitatea nu e grozavă...
- Nu-i nimic. - Dar...
La ce mă uit acum?
Bine.
Înregistrează orice mișcare,
iar asta s-a întâmplat după patru secunde.
Bine?
Amprentele de pe unealta de grădinărit.
N-am verificat toată baza de date, doar suspecții interogați.
Sunt ale părintelui Jud.
Unde este?
Sincer, mi-aș dori să știu.
SECȚIE DE POLIȚIE
Blanc!
O s-o fac. O să mă predau...
- ...388. - 388, pe drum.
433.
- Mă predau. - Nu te predai.
L-am ucis pe Samson. Sunt vinovat. Trebuie să mărturisesc.
- Deschide! - Ascultă!
O să-mi spui ce s-a întâmplat, dar acum zi-mi
cum ajung acasă la drul Nat!
- La drul Nat? - Rapid.
Regret c-am tras de timp.
Sper să nu fie prea târziu. Lasă-te jos!
...plină de har, Domnul e cu tine.
Binecuvântată între femei...
...cu tot respectul pentru insignă,
asta e biserica noastră și nu zic că voi apela la forță,
dar vom rămâne aici toată noaptea, dacă e nevoie. Vrem să vedem cripta!
- E real? - Nu ne lasă să intrăm.
Trebuie să văd.
Vă rog, trebuie să văd.
Doctore Nat?
Doamne!
Ce pute așa?
Așteaptă aici!
Blanc.
Da.
Dumnezeule!
Da...
Doamne, este...
Wicks.
Da... el e.
- Este... - Da.
Dacă mai are vreo importanță.
Ia să vedem!
Bine.
S-ar putea să devină neplăcut.
Adică și mai neplăcut.
Doctorul Nat.
În oase... că n-a mai rămas carne.
Geraldine, sunt Blanc.
Da, este chiar aici.
Ascultă-mă!
Ar fi cazul să vii la doctorul Nat.
E un cadavru. Sau două.
E totul aici.
Da, s-a terminat.
Te sun eu.
Părinte Jud, așteaptă!
L-am ucis pe Samson. Trebuie s-o fac.
Trebuie s-o fac de bunăvoie, altfel nu are sens.
...verificarea numărului. Recepționat! Echipajele libere să vină...
O chemi pe Geraldine, te rog?
Zi-i că părintele Jud s-a întors ca să mărturisească.
Părinte Jud, te arestez pentru uciderea
monseniorului Wicks și a lui Samson Holt.
Și ești suspect în legătură cu moartea drului Nathaniel Sharp.
A murit Nat?
Ucis la el acasă.
Am recuperat și cadavrul lui Wicks. S-a terminat.
Orice spui poate fi folosit împotriva ta la tribunal.
Dar, dacă vrei să mărturisești ceva,
acesta mi se pare locul ideal.
Da.
Acum câțiva ani,
am ucis un om într-un ring de box.
L-am ucis cu ură în suflet.
Aseară, același păcat s-a trezit în mine și, într-o clipă
de spaimă și mânie...
IMNURI RELIGIOASE PARTITURI
Îmi cer scuze, a fost dramatic, dar voiam să te întrerup.
- Nu, părintele Jud... - Le explicam tuturor.
- Ia loc și ascultă! - Nu mai vorbi!
Lasă-l, te rog! Continuă, ziceai că azi-noapte...
- O clipă de spaimă și mânie... - Voiam s-o fac...
Nu veți înăbuși glasul Domnului!
Ședeți acum și priviți nelegiuirea și rușinea celor vinovați,
ce se descoperă înaintea voastră în goliciunea lor!
Ce faci?
Să începem cu uciderea lui Wicks!
Chiar aici, în Vinerea Mare.
Crima imposibilă.
Geraldine, ai dedus corect.
Când monseniorul Wicks s-a prăbușit în anexa aia, nu era mort.
Și nici nu era încă înjunghiat.
Butelcuța pe care o dosea în tabloul cu siguranțe
conținea un tranchilizant foarte puternic.
A băut din ea.
Și-a recuperat forțele.
În câteva minute, a căzut la pământ și a leșinat.
Bufnitura metalică.
Lăsându-l fără apărare
și dându-i ocazia ucigașului să intre în anexă
și să-i dea lovitura mortală.
Asta am zis și eu.
Părintele Jud.
Nu, avea cuțitul înfipt în spinare când l-am găsit.
Are ceva în spate.
Cum? Când? E imposibil. Am văzut cu ochii mei.
Ce ai văzut?
Capul roșu al diavolului.
Sânge ce credeai că îi aparține lui Wicks.
Ți-am arătat răspunsul, l-ai văzut?
Il Diavolo.
Pizzeria. Fotografia.
Ai crezut că vezi,
dar n-ai văzut bine.
Mai era o veioză identică.
Mai era un cap identic de diavol.
Da.
Și lipsea și acela.
Doi diavoli.
Da.
De ce doi?
Și de ce vopsiți în roșu?
Nu era roșu, acum e roșu.
Aceeași nuanță ca veșmintele din Vinerea Mare.
Exact același roșu
ca ața misterioasă găsită în anexă.
Fiindcă al doilea cap de diavol fusese mereu acolo.
Cusut pe spatele veșmintelor.
Găunos, ușor
și umplut cu o capsulă mică de sânge,
acționat de o telecomandă radio.
Declanșat exact la momentul potrivit.
Monseniore?
Doctorul.
O voce cu autoritate
care poate aștepta dovada de care are nevoie înainte să preia controlul.
Are ceva în spate.
Stai! Nu-l atinge!
Se ivește un prilej de neatenție.
Și fapta este îndeplinită rapid.
Ultima sarcină era
să ascundă butelcuța care conținea medicamentul compromițător.
Dar unde era? Dispăruse.
Singura hibă a planului său.
Dintr-un impuls nechibzuit de compasiune, părintele Jud
a ascuns butelcuța pentru a acoperi viciul lui Wicks
și apoi s-a întors după ea.
Dumnezeule!
Nat.
De ce?
Wicks voia să facă prăpăd.
Urma să îl distrugă.
Nu. Întrebarea importantă, cea care te-a adus pe tine aici.
De ce toată nebunia asta complicată?
Tot teatrul ăsta? Crima imposibilă.
De ce?
Într-adevăr.
Bine, dacă drul Nat l-a ucis pe Wicks,
cine l-a ucis pe Nat?
Ajungem și la asta.
Nu e un mister încâlcit ca cel cu ușa încuiată,
cu mecanisme și indicii,
ci un plan mult mai amplu.
Un plan ale cărui rădăcini ajung până la temelia acestei biserici
și care mă atrage pe mine,
un necredincios în toată puterea cuvântului,
spre tărâmul credinței.
Ca să înțeleg cazul ăsta,
a trebuit să analizez legenda care a fost construită.
Nu să decid dacă era adevărată sau nu,
ci să simt în suflet
esența a ceea ce voia să transmită.
Un preot sfânt.
Care n-a fost doborât de un om, ci chiar de mâna satanei.
Întins să se odihnească în mormântul astupat al tatălui său,
dar reînviat
prin voința lui Dumnezeu.
Înviat într-o nouă ființă.
Nu mai este omul supus greșelii,
ci simbolul puterii lui Dumnezeu asupra morții.
Dreptate pentru cei sfinți.
Răzbunare pentru cei nelegiuiți.
În regulă. Și-acum, ce s-a întâmplat cu adevărat?
Da.
Este momentul să dărâmăm fațada
miracolelor și a învierilor și să dezvăluim ceea ce s-a întâmplat.
Este momentul în care Benoit Blanc
dă șah-mat misterelor credinței!
Blanc, te simți bine?
Damasc.
Damasc?
Ca... drumul spre Damasc?
Da, Damasc.
Drace!
Blanc?
Nu pot rezolva cazul.
Poftim?
În concluzie, Benoit Blanc,
ne spui că monseniorul Wicks a înviat din morți?
Că a fost un miracol?
Spun că nu pot rezolva acest caz.
Merge și așa.
Mulțumesc.
Blanc?
Dacă știi ce s-a întâmplat, ar trebui să le spui.
O faci ca să ne ocrotești credința sau din respect?
Merităm să știm adevărul.
Nu, nu de-asta o fac.
Am nevoie de adevăr.
Nu poți
să ne dai răspunsul? Nu de-aia ne-ai chemat aici?
Ai fi dispus să-mi dai o recomandare pentru carte?
Nu.
Gata, s-a terminat spectacolul. Afară toată lumea!
Afară!
Vă rog, rămâneți în spate!
Să nu se apropie...
Mai adaug un capitol și suntem gata.
Suntem gata de publicare, crede-mă, Alan!
Sună la Random House, la toți. O să fie fantastic!
Am asistat la un miracol confirmat de însuși Benoit Blanc.
Lumea va ști ce s-a întâmplat azi, aici, la Chimney Rock.
Puteți afla și voi. Urmăriți-mi canalul YouTube @CyDraven...
Ce dezastru!
Bănuiesc că-l vor aresta pe părintele Jud.
Da.
Bănuiesc și eu.
Ce dracu' a fost aia?
Drumul spre Damasc.
Solzii au căzut de pe ochii mei.
Și ce? Fapte, nefapte?
Acum chiar crezi în Dumnezeu și în tot circul ăsta?
Nu, Dumnezeu este o ficțiune.
Iluminarea mi-a venit de la...
părintele Jud.
Pilda lui de a avea har.
Har pentru dușmanul meu.
Har pentru cei frânți.
Har pentru cei care
merită cel mai puțin.
Dar au nevoie cel mai mult.
Pentru vinovați.
Domnule Blanc,
cunoașteți adevărul.
Îl cunosc, da.
Și tocmai ce v-ați făcut de râs.
Ca să o faceți de bunăvoie.
Și ar fi cazul s-o faceți. Rapid.
Mulțumesc.
Părinte Jud.
Ce fac acum?
Ceea ce ți-a fost menit:
fii preotul ei!
Spovedește-o!
Binecuvântează-mă, părinte, căci am păcătuit.
A trecut o săptămână de la ultima spovedanie.
Mi-am spus că a început cu o intenție bună.
Dar adevărul este
că a început cu o minciună.
Prentice.
Am văzut când a luat ultima împărtășanie.
Acesta e Mărul Evei, Martha.
Averea mea blestemată.
Toate păcatele lumii.
Toate cele după care tânjește Eva.
E totul închis aici.
Nu va mai ajunge vreodată pe mâini necurate.
Trupul lui Hristos.
A luat bijuteria cu sine în mormânt.
Am jurat că voi proteja marele secret.
Dar Grace a aflat de cumpărarea diamantului.
Nu știu cum.
Îi plăceau mărcile de lux.
Ce-ar fi putut să conțină o cutie Fabergé, făcută la comandă,
și care numai ea valora vreo 20.000$?
Nu putea fi un bibelou sau un Isus din plastic.
Ci ceva fațetat, care valora o avere.
O bijuterie.
Dar nu știa unde a ascuns-o.
Așadar, în seara aia...
Nu a profanat biserica din mânie.
Ci căuta bijuteria ascunsă.
O viață întunecată, plină de disperare.
Prizoniera rușinii și a judecării.
Era singura ei scăpare.
Biata fată...
Martha, ce i-ai zis?
Știu unde l-a ascuns
și nu-l vei găsi niciodată.
Desfrânato!
Unde e?
Unde e, scârbă mică?
Am păstrat secretul Mărului Evei
ferecat în inima mea timp de 60 de ani.
Povara mea îngrozitoare.
Până când...
te-am împins eu să te spovedești.
Cu mândrie sfidătoare,
m-am spovedit.
Preotului greșit.
Timpul este esențial acum.
Duminica trecută, la casa parohială,
Vera l-a interpelat pe Wicks și așa ați aflat despre Cy.
Aș fi putut accepta că a călcat greșit.
Dar, pe măsură ce vorbea, mi-a fost clar un lucru:
era vorba de ceva mult mai grav.
Îl lua pe acel băiat groaznic sub aripa sa.
Atunci am intrat la bănuieli.
Și ați sunat la firma de construcții.
Mulțumesc, James.
Și am avut confirmarea.
Comandase echipamentul de deschidere a criptei,
ca să fure diamantul pentru propria lăcomie și sete de putere.
Păcatul corupător al Mărului Evei urma să fie dezgropat,
iar biserica asta s-ar fi prăbușit
din pricina lucrurilor despre care mă avertizase Prentice.
Îl dezamăgisem.
Toată viața mea,
nu am fost cea rea, am fost cea bună.
Cea credincioasă.
Slujind și protejând biserica.
Dacă am dat greș, ce a fost viața mea până acum?
Înțeleg.
Un singur scop,
și am dat greș.
Doar dacă...
Doar dacă n-aș fi furat eu bijuteria înainte,
ca să scap de ea definitiv.
Și, în același timp,
îl readuceam pe Wicks printre cei vii ca pe un sfânt reînviat miraculos.
Nu un om supus greșelii, ci un simbol
care mi-ar fi salvat biserica.
Era nevoie doar de un miracol.
Mi-am pregătit planul.
Moartea lui Wicks trebuia să fie un mister sacru.
Fără soluție și divin.
Dar n-o puteai face singură.
Nu.
Un om slab, m-am gândit.
Disperat.
Cineva care s-ar conforma pentru a salva biserica
și ar continua să tacă pentru a-și ascunde rușinea.
Și care avea acces la tranchilizante medicale.
Da, și asta.
A decurs totul conform planului.
Vai, Doamne!
Mândria mea deșartă.
Cât de rea!
Martha...
Înțeleg, crede-mă că înțeleg.
Continuă, sunt aici.
N-am luat în calcul consecințele.
Iartă-mă, Samson!
Samson cel puternic, cel credincios...
Samson. Care a făcut coșciugele.
Drace!
Vei reînvia.
Va fi bine.
Vei reînvia.
Va fi bine.
Îți promit.
Nu înțelegea de ce o facem.
Orice pentru tine, îngerul meu.
Avea încredere în mine.
Pentru că mă iubea.
Doamne!
De ce a ieșit atât de prost?
Ar fi trebuit să fie simplu.
Doctorul dădea semnalul.
Samson lua bijuteria.
Ușa lui Lazăr își îndeplinea scopul.
Totul surprins pe camera video, așa cum plănuiserăm.
Doctorul Nat urma să încarce în camionetă trupul lui Wicks
și să-l arunce în mâzga aia oribilă din pivniță.
Iar, a doua zi, Samson urma să spună povestea sfântului reînviat
și a binecuvântării date îngrijitorului său credincios,
înainte de a se înălța la cer.
Un miracol!
Ar fi fost perfect.
Dar n-ar fi trebuit să fiu eu acolo.
Chiar n-ar fi trebuit.
Știați
ce se întâmplase când ați găsit trupul lui Samson?
Am bănuit.
Nu!
Dar trebuia să mă asigur.
Lăudat fie Domnul!
S-a împlinit.
Apoi mi-a zis basmul
despre cum decursese totul conform celor plănuite.
Abia atunci i-am zis că m-am dus la criptă.
Și că știam că minte.
Și-atunci mi-a spus adevărul.
La naiba! Nu trebuie să ne vadă.
Isuse!
A doua mea greșeală.
Am subestimat ispita Mărului Evei.
Căzuserăm de acord să-l distrugem sau să-l aruncăm în mare.
„Ție Îți voi da toată această putere.”
Hristos Însuși a rezistat ispitei,
dar acest omuleț disperat...
Tot ce îi stătea în cale eram eu și Samson.
Iar acum avea ocazia...
să înlăture piedicile.
Să învinuiască pe nedrept un tânăr preot cu un trecut violent
și să păstreze bijuteria.
A luat-o.
Apoi, numai eu îi mai stăteam în cale.
Îmi otrăvise cafeaua cu o doză letală de pentobarbital.
Nu exista antidot după ce îl înghițeai.
Nedureros.
O ușoară amorțeală a buzelor.
După zece minute, spune ultima rugăciune.
După care, m-a implorat să înțeleg de ce o face.
Cu banii, ar fi reușit s-o aducă înapoi pe scorpia de nevastă-sa
și alte alea.
I-am zis că înțeleg.
Am înțeles de ce a făcut-o.
Înțelesesem totul.
Am făcut aceste lucruri
cu ură în suflet.
„Răzbunarea este a Mea”, zise Domnul.
Asta e povestea pe care locul crimei o va spune lumii, dar...
în sufletul meu,
știu.
A mea e răzbunarea.
Aceste păcate pe care ți le împărtășesc, părinte...
Am mințit, am ucis,
iar acum
am pus capac la toate în mod strașnic.
Părinte, repede!
Ce se întâmplă?
Mi-am dat seama când i-am văzut buzele,
dar era deja prea târziu.
A luat pentobarbital.
- Aoleu! Cheamă ambulanța! - Imediat!
S-ar putea să fie un antidot în autospecială!
Iartă-mă, părinte,
pentru tot ce ai îndurat.
Iartă-mă, Doamne, pentru Wicks, Nat și...
Samson!
Scumpul meu Samson.
Și Grace.
Martha.
Grace.
Acum ești ocrotită.
Renunță...
Renunță la ură...
Grace.
Da.
Acum înțeleg.
Biata fată!
Iartă-mă, Grace!
Părinte...
chiar ai har.
Dumnezeu, Tatăl îndurărilor,
prin moartea și învierea Fiului Său
a împăcat lumea cu Sine
și a revărsat Duhul Sfânt pentru iertarea păcatelor.
Prin slujirea bisericii,
să-ți dăruiască Dumnezeu iertare și pace,
iar eu te dezleg de păcate.
În numele Tatălui, al Fiului
și al Sfântului Duh.
Drace!
Bijuteria nu a fost găsită niciodată.
Biserica s-a închis o vreme.
DUPĂ UN AN
Turma credincioșilor, ce mai rămăsese din ea, s-a risipit.
ÎNVIAT - MIRACOLUL VIU AL MONSENIORULUI WICKS
Unii au obținut ce și-au dorit, dar au aflat ceva ce știe orice om sfânt...
SESIUNE DE AUTOGRAFE! O LANSARE EXPLOZIVĂ
Dumnezeu are simțul umorului.
DRAVEN & DRAVEN - BIROU DE AVOCATURĂ VÂNDUT
Alții au avut parte de un nou început.
Poate ca să-și găsească propriul drum, sper.
Alții au avut parte de-un miracol.
Nu au fost lecuiți în vreun fel,
dar au găsit puterea de a se trezi în fiecare zi
și de a face ce ne-a fost menit...
în ciuda durerii.
Pâinea cea de toate zilele.
Și pentru asta mă rog,
să găsești ceea ce cauți.
- Unde este? Tu știi sigur! - Nu, Cy!
La dracu', sigur știți amândoi!
E ultima șansă, altfel vă târăsc prin tribunale.
Dle Wicks, controlează-te!
Speram ca această mediere să rezolve problema.
I l-a dat lor, iar ei îl ascund. Știu.
Avocații tăi au căutat în biserică și în casa parohială.
Nu au găsit nimic.
Iar dl Blanc era de față când a murit Martha.
Neagă că ar fi existat vreun echivoc.
Dacă aud că l-ai vândut, dacă primești donații mari,
dacă iei un vin bun de împărtășanie, sunt cu ochii pe tine.
Voi face revizuiri contabile, voi afla orice.
Sper să te întorci în sânul bisericii, Cy.
Adevărata ta moștenire e întru Hristos.
Momâie afurisită!
Clipul lui cu tine încă face valuri.
Da.
„Benoit Blanc făcut muci.”
Ce-o fi însemnând aia...
Continuăm să răspândim adevărul.
Martha, adevărata întâmplare... Dar nu pare să conteze.
Adepții conspirației Wicks ne șicanează pe Facebook. E haos curat.
Ce vremuri trăim!
Vei fi foarte popular când vei deschide biserica.
Poate că nu în sens pozitiv.
Ești pregătit?
Lasă-i să vină!
Succes, băiete!
Auzi?
Eu o să plec.
O să țin prima liturghie, dacă vrei să mai rămâi.
Drăguț din partea ta,
dar chiar... aș prefera să nu rămân.
Numai bine!
FECIOARA HARULUI NEÎNCETAT
REV. JUD DUPLENTICY SUNTEȚI TOȚI BINEVENIȚI
Bun-venit!
LA CUȚITE: TREZEȘTE-TE, MORTULE!
Subtitrarea: Aurelia Costache