Downloaded from YTS.LT
Official YIFY movies site: YTS.LT
Svårt att veta var man ska börja.
För att berätta min version av långfredagsmordet
måste jag börja här.
För nio månader sen, när den jävla diakonen sa nåt olämpligt
och jag gjorde så här.
Skit också.
Så du är en slagskämpe?
Absolut inte, fader.
Diakonen skulle nog säga emot om hans käke inte var bruten.
Ja, jag var boxare i mitt gamla liv,
och jag har bott på gatan och gjort saker.
Vi behöver slagskämpar idag, men för att slåss mot världen,
inte oss själva.
En präst är en herde. Världen är en varg.
Nej.
Det tror jag inte på. Med respekt, fader.
Man börjar slåss mot vargar, men plötsligt
är alla man inte förstår en varg.
Jag gav visserligen efter för kampinstinkten idag,
men Kristus vill hela världen, inte slåss mot den.
Det tror jag.
Det här, inte det här, okej?
Jag vill bara vara en bra präst.
Visa trasiga människor som mig Kristi förlåtelse och kärlek.
Världen behöver verkligen det.
Ge mig en chans till, så lovar jag att göra det.
Ers excellens,
ni har försvarat mig så många gånger
- och jag har svikit er, och vad... - Okej.
Hör på...
Diakon Clark är en idiot.
Ingen är särskilt upprörd att du slog honom.
Tvärtom, faktiskt.
Men vi måste göra nåt åt det.
Vi skickar dig till en liten församling i Chimney Rock.
Det är bara en präst där nu.
Komminister?
Nå, dämpa din entusiasm.
Vadå?
Du ska till Vår Fru av Evig Styrka,
ledd av monsignore Jefferson Wicks. Känner du till honom?
Wicks har sina supportar här. Jag är inte en av dem.
Oss emellan,
saknar han några pärlor i radbandet och är en jävel.
Men hans flock både krymper och förkalkas.
Den kan behöva lite av det du sa där inne. Förstår du?
Inte alls, men ja.
Ja!
Anden har mig. Jag kan ta honom.
Det här, inte det här, okej?
Lycka till, grabben.
Det var så jag kom till Chimney Rock.
Daniel i lejonets kula.
David mot Goliat.
Ung, dum och full av tro.
VÅR FRU AV EVIG STYRKA
Beredd på allt.
Fader Jefferson?
God morgon. Jud Duplenticy från Albany?
Herren vare med dig, Jud Duplenticy från Albany.
Tänker du ta min kyrka ifrån mig?
Nej.
Bra.
Du kan kalla mig monsignore Wicks.
Du har träffat Martha.
Martha? Nej.
- Monsignore Wicks. - Jesus!
Jag vaknade tidigt för att putsa silvret. Det var lite fläckigt.
Det är bra, Martha.
Fader... Jud.
Välkommen hit.
Tack, Martha.
Jag sa just till fader Wicks...
Monsignore Wicks.
Monsignore, så klart. Ursäkta.
Och förlåt för "Jesus".
Det här går ju bra.
Biskop Langstrom skickade dig, va?
Langstrom.
Jag känner honom väl.
Han handplockade dig för att åka hit.
Det säger mig något.
Det säger mycket.
Jag vet att du är van att jobba ensam, men...
Jag är här för att tjäna.
Ta min bikt.
Okej.
Välsigna mig, fader, för jag har syndat.
Det är...
...sex veckor sen jag biktade mig senast.
Jag har avundats andras rikedomar.
Jag såg reklam för en lyxbil. Den visades på Sams tv. Lexus.
Och jag tänkte:
"Vilken snygg bil."
Kupén.
Jag har avundats stora mäns makt.
Jag vill ha den makt min morfar hade som präst.
Det har jag alltid velat.
Jag har onanerat...
...fyra gånger den här veckan.
Fyra eller fem, i stort sett... Under sex veckor.
Nåja, vi kan väl säga 30 gånger.
Den här veckan, i sängen en gång på morgonen.
En gång i duschen, stående, vilket var bekvämt.
Använd bara duschkräm.
En gång mitt i natten, efter en dröm om ett av...
- Okej. - ...de där japanska kattcaféerna.
- Okej. - Jag läste en artikel,
men katterna var tjejer, så att...
Och jag var oförberedd,
så jag måste avsluta i tidningen Catholic Chronicle,
som bara låg där på nattduksbordet, vilket är en synd i sig.
Eller kanske inte, men... Inte bra.
Då tyckte jag bara att det var konstigt.
Men nu när jag ser tillbaka, vet jag.
Det var Wicks första slag.
Fem Ave Maria och en Ära vare.
Tack, fader.
Det var inte hans sista.
Och välkommen
till min kyrka.
Under de följande veckorna kom jag i ordning
i Vår Fru av Evig Styrka.
Den enda andra heltidsanställde var vaktmästaren, Samson.
Sam.
Det är monsignore Wicks
som ger mig styrkan varje dag att inte greppa flaskan.
Han brukade också dricka.
Men en gång sa han: "Om jag kan krossa demonen, kan du också det."
Och det är en kamp varje dag.
Men jag klarar det.
Jag tackar honom och... min kära Martha.
Din kära Martha?
Jag gör allt för henne.
Min ängel på jorden.
Och vad gäller kyrkan, gör Martha allt.
Hon sköter bokföringen, donationerna och arkivet.
Arkivera det.
Hon tvättar skrudarna, fyller på förråden,
ger Wicks mat, spelar på orgeln.
Hon vet alla hemligheter.
- Är det här kryptan? - Jepp.
Det är en skam. Vi behöver en övervakningskamera.
- Finns det en ingång? - Ja.
Den är precis här.
En Lasarusdörr.
KUKAR
Det behövs verktyg för att öppna från utsidan.
Men kan skjutas ut med en knuff
som får den att falla i marken från insidan.
Vem finns där inne?
Prentice.
Wicks morfar, kyrkans grundare.
Han var som en far för mig.
Det får mig att må illa.
Ungarna som målat månraketer över hans heliga viloplats.
Vad gör du?
Jag snickrar lite,
så jag tänkte låna Sams verktyg för att göra en ordentlig...
Låt det vara.
En påminnelse om den otuktiga horans synd.
Ta min bikt.
BOKKLUBB LÄSLISTA
Ja, den otuktiga horan.
Det var Wicks mor.
Så vad handlar det om?
Hon var otuktig och en hora.
Okej.
När Prentice blev präst och grundade den här kyrkan,
var han änkling med en dotter.
Hon hette Grace.
Finns alltid ett svart får.
Hon älskade avslöjande kläder och tjusiga varumärken.
Tjusiga varumärken.
Ja.
Som tonåring gick hon runt på barerna,
och blev snart gravid med en luffare.
Prentice hade en stor familjeförmögenhet på banken.
För att skydda sitt barnbarn, Wicks,
lovade han att om Grace bodde under hans tak,
skulle hon ärva förmögenheten.
Så horan väntade på att hennes far skulle dö.
Det oroade honom mycket.
Kom ihåg detta, Martha.
Rikedom och makten som den ger
är Evas äpple.
Frestelsen som leder till fallet.
Jag måste skydda våra närmaste från dess korrumperande inflytande,
till varje pris.
Hans tid kom till slut.
Jag var där.
Jag såg Prentice ta sin sista nattvard
och dö på det heliga altaret.
I frid.
Den otuktiga horan gick raka vägen till Prentices advokat.
"Ge mig pengarna," sa hon.
Och vet du vad han sa?
"Ja, du ärver varenda slant Prentice hade."
Och på hans konton
fanns inte ett nickel.
Vad gjorde han med pengarna?
Gav dem till de fattiga, säger vissa.
Kastade dem i havet, säger andra. Ingen vet.
De var borta.
En helig mans sista handling av nåd
var att hålla den korrumperande ondskan borta från onda människor.
Allt han lämnade henne...
...var det här.
"Vad är det här?", sa hon.
Men jag visste.
Sök inte efter Evas äpple.
Ditt arv är nu Kristus.
Den kvällen fick hon sin hämnd.
Med ett demoniskt raseri,
vanhelgade hon denna heliga plats.
Hädelse, skändning.
Ondskan förkroppsligad.
Jag sa: "Syster Grace,
Gud, din Fader, kommer att förlåta dig i sin kärlek."
Hon dog
när hon kastade sig mot Prentice grav.
Hjärnaneurysm, sa de.
Slagen till marken, sa jag,
av Gud i Hans barmhärtighet.
Herrejävlar.
Ursäkta.
Mörkret i den berättelsen var grunden för denna plats.
Man kunde känna det.
Han frågade: "Vem sa..."
Så vad får någon att göra det här till sitt andliga hem?
Kärntruppen av stammisar hade alla sina orsaker.
Och de är våra misstänkta.
Jag borde presentera dem.
Vera Draven, lokal advokat. Hon var lojal och hängiven.
Min pappa var Wicks advokat och suparkompis.
Grabbarna.
Och du blev advokat för att kunna ta över hans familjebyrå?
Jag blev advokat för att göra bra saker i världen.
Men det här stället är pappas arv.
Han ville att jag...
- Tack. - ...skulle ta över efter hans död.
Så här är jag.
Hej, Vera.
- Hej. Tack. - Vill du fylla på den här?
Hennes adoptivson, Cy, har flyttat hem igen
efter att ha misslyckats med en politisk karriär.
Hej.
Okej.
Trevligt att han är hemma?
När Vera var ung och nyutbildad jurist,
kom hennes pappa hem med tioårige Cy, bara så där,
och sa att Vera skulle uppfostra honom.
Utan att ifrågasätta.
Hela stan visste att han uppenbarligen var hennes oäkta bror.
Men Vera accepterade det.
Hon gjorde det.
Jag har försakat mycket för att
vara lojal mot min pappa och mot Cy och Wicks.
Så jag tror att
när min pappa ser ner på mig från himlen,
så är han väldigt nöjd med mig.
Så det är väl trevligt.
Jag var så nära.
Jag var Republikanernas guldgosse.
Jag har kopplingar och kunskapen.
Men jag kunde inte engagera väljarna.
Jag hade inte personlighetskultgrejen.
Det är svårt att verkligen få kontakt med folk.
Jag vet.
Jag prövade allt. Jag betonade rasgrejen.
Jag betonade könsgrejen, transgrejen,
gränsgrejen, hemlöshetgrejen,
krigsgrejen, valgrejen, abortgrejen, klimatgrejen.
Grejen med induktionshällar, Israel, biblioteksböcker, vaccin,
pronomen, AK 47:or, socialism, BLM,
CRT, CDC, DEI, 5G, allt.
Jag gjorde allt. Men ingen, ingenting.
Folk är avtrubbade nuförtiden.
Vi kanske måste gå tillbaka till grunderna,
enkla byggstenar om hur man verkligen inspirerar folk.
Grunderna, visa dem nåt de hatar,
sen få dem rädda att det ska ta bort nåt de älskar?
Nej.
Vera.
Nat Sharp, stans läkare.
Han liv kretsade runt hans fru, Darla.
Hon var hans allt.
Darla lämnade mig förra veckan.
Jag beklagar.
Tog ungarna och flyttade till Tucson
med nån snubbe hon mötte på ett Phish-forum.
Bandet Phish?
Jag hade ingen aning.
Dr Nat tappade kontrollen.
Han var inte framgångsrik nog, rik nog, bra nog för henne.
Han gör allt för att få tillbaka henne.
Det närmaste en kändis vi har
är sci-fi-författaren Lee Ross.
Du känner nog till några av hans böcker.
Månskärans limbo-serien, Ishackans tid,
Kristallskärningspunkten.
Lee flyttade hit från New York för tio år sen,
fick kontakt med Wicks och kyrkan, och som han säger:
Kopplade bort min hjärna
från det liberala flocktänket och kom hit och...
Hans bokförsäljning och popularitet har sjunkit sen dess.
Men han ägnade förra året åt att skriva en enorm bok om Wicks.
Hans läror, mina reflektioner,
essäer och minnen skrivna av en akolyt vid en profets fötter.
Den helige mannen och trubaduren.
ETT STRIDSROP FÖR AMERIKAS SJÄL
Den var svårläst, men han satsade allt på den.
Det här är min sista chans att slippa Substackhelvetet.
Jag orkar inte mer. Mina läsare nuförtiden...
De är överlevnadsdårar.
Alla ser ut som John Goodman i The Big Lebowski.
Den här lilla skithögen, Cy.
Han har börjat sätta sina influencertänder i monsignore.
Ingen gillar honom. Vi säger: "Wicks, tänk dig för,
du måste undvika honom. Han är farlig. Opportunistisk rimsmidare."
Vi måste skydda Wicks från dessa blodsugande millennialer.
Simone var ny i stan och i kyrkan.
Hon har varit cellist i världsklass.
Hon tvingades sluta för fem år sen av hälsoskäl.
Kronisk smärta. Nån mystisk nervgrej
- som ingen kan diagnostisera. - Förlåt.
Jag trodde de kunde bota mig.
Lurad.
Skitdumma moi.
Att ta någons tro
och utnyttja den för pengar
är den ultimata ondskan.
Håller du inte med?
Jo, det är illa.
Men jag förstår att man vill tro.
Men det här känns annorlunda.
Tron på att Gud botar mig.
Det är annorlunda.
Jag känner mig hoppfull.
Som att ett mirakel kan ske.
Monsignore Wicks får mig att känna så.
Anden berörde honom idag, visst?
Monsignore!
Min krigare.
Wicks höll sin kärntrupp nära.
Och den förföriska kraften i hans karisma var obestridlig.
Men hans metod...
Varje vecka valde han ut nån,
helst en nykomling, som han attackerade.
Världen vill att vi mår bra.
Alla era val. Gör era val. Det är era val.
Må inte dåligt.
Var otrogna.
Säg den där lögnen.
Skaffa ett utomäktenskapligt barn.
Tillfredsställ ditt själviska hjärta.
Själviskt.
Ja.
Att beröva barnet en familj.
En far.
Ett angrepp mot vår borg.
Manlighetens institution.
Min mor gjorde det själviska valet mot mig.
Och jag förbannar hennes själviskhet
varje dag i mitt liv.
Hon satte sina behov och begär framför den familj som Gud avsett.
Jag duger!
Jag!
Själviska, otuktiga hjärta, du gör inte det.
Du kan lika gärna slå barnet.
Ja, lika gärna svälta barnet.
Trotsa den familj som Gud avsåg.
Och se ditt barn brinna under den bördan.
Det här är ingen sann kyrka.
Om man frågar de mest inbitna som sitter i kyrkbänkarna,
säger de nej, det här är inte vad de tror på.
Det är vanliga Wicks som driver det för långt.
Och det han vill driva fram varje gång är ett uttåg.
Varför gör han så här?
För när en person går ut, tittar alla.
Och även om det i dagsljus är oförsvarligt,
så tillfredsställer det nåt inne i mörkret.
Genom att stanna i kyrkbänken väljer man sida.
Wicks sida.
Han testar tolerans, ser djupt i förgiftade brunnar,
härdar och binder med delaktighet.
...för ett homerun och det ger Cubs...
Så jag försöker erbjuda en motvikt.
Välkomna till första mötet i fader Juds bönegrupp.
Tack för att ni kom.
Och det här handlar om att riva murarna
mellan oss och Kristus,
oss och varandra, oss och världen.
När jag var 17
var jag boxare
och jag dödade en man i ringen.
Jag byggde så många murar
av ilska, missbruk, våld.
Inte förrän jag kände mig trygg nog,
kunde jag sluta slåss, öppna mina armar
och erkänna min djupaste synd.
Det var den dagen Kristus räddade mitt liv.
Han förvandlade mig inte.
Han stöttar mig varje dag.
Det är vårt dagliga bröd.
Det är vad kyrkan borde vara.
Jag vill att denna kyrka ska vara det för mig
och för alla er.
Så...
Monsignore Wicks kommer inte?
Nej, men...
Nej.
Jag tänkte att vi kunde prata och börja dela med oss...
Men han vet att vi är här?
Självklart. Jag ska berätta för honom.
Jag vill bara att vi ska knyta an...
Du ska berätta för honom? Du ska det?
Att använda futurum betyder att du inte har sagt det till
honom ännu?
Varför har du inget sagt?
Det här känns konstigt.
Det här är ett bönemöte. Det är ingen hemlighet.
- Det är ett hemligt bönemöte. - Nej.
Det är just vad det är.
Jag sms:ade monsignore.
Bra, så...det är ingen hemlighet längre.
Om vi kunde fortsätta riva murarna med Kristi kärlek...
Han säger: "Vad i hela helsike?"
- Jisses. - Ursäkta, fader,
jag kom för att jag trodde detta var ett officiellt kyrkomöte.
Men han skrev inte ordet "helsike".
Tack, Martha. Det är ett kyrkomöte, Vera.
I en kyrka. Med mig. Officiellt.
- Eller "hela". - Får jag läsa?
Jag borde nog gå.
- Okej. - Hej då.
- Tack. Cyrus? - Ja.
Oj.
Förlåt. Jag vill inte göra honom förbannad.
Bra försök.
Tack, doc.
Jag gör nog ett inlägg. Får jag tagga dig?
Helst inte.
Jag gör det nog ändå.
Jag vet.
Jag beklagar att din lilla kupp misslyckades, fader.
Min kupp? Verkligen, Martha?
Om vi vill be eller bekänna nåt,
kan vi göra det med monsignore Wicks.
Kan ni? För ni verkar vara livrädda för honom.
Kan du gå in i kyrkan av egen fri vilja
och bekänna din djupaste synd för Wicks utan rädsla?
För om inte, så är hela stället en vitkalkad gravkammare.
Ja, det kan jag.
Nåja...
Bra!
Stilla veckan med de gudstjänster som leder fram till påsk.
På palmsöndagen bröt jag slutligen ihop.
Och sen... två gånger i duschen den här veckan
och gjorde det jag berättade om när jag håller handen uppochner.
Fem Fader vår, fem Ave Maria.
Det har gått nio månader, Jud.
Hur trivs du här? River du ner några... murar?
Välsigna mig, fader, för jag har syndat. Jag biktade mig för en vecka sen.
Jag förrådde en prästkollegas privatliv.
Jag vet att Martha förvarar sjukhusräkningarna på kontoret.
Jag gick igenom dem.
Du gjorde en radikal prostatektomi för fem år sen,
så du kan inte få erektion.
Jag kan hantera det här.
I nio månader har jag sett hur du sköter din flock
och jag gillar det inte.
Gillar du det inte?
Nej, monsignore.
Nat Sharp.
Han behöver förlåta och börja leva sitt liv.
Kristi kärlek borde vara en språngbräda för det, men
varje dag blir han
argare och argare och mer bitter på sin fru,
på kvinnor.
Det är illa. Och Lee är en berättare.
Och det verkar som hans superkraft har vänts mot honom.
Det enda han berättar är: "Världen är ute efter mig."
Han var underbart rolig, och smart och respekterad,
och nu förlorar han kontrollen och är arg jämt, paranoid.
Visste du att han byggt en riktig vallgrav runt huset?
Verkligen?
FÄSTNING
Den är mest symbolisk, men ja.
Och Simone, ursäkta, monsignore,
men jag är rädd att ni utnyttjar henne.
Jag har sett donationssummorna.
Hon ger mycket och de senaste månaderna
har hon försörjt det här stället.
Och ja, jag tror på mirakel genom Kristus,
men du ger henne inte det.
10 000 DOLLAR
Det är transaktionellt, genom dig,
och, Gud hjälpe dig, hon blir sviken igen.
Gud hjälpe mig. Nåt annat?
Ja, varför inte? Cy Draven.
Är du inte orolig för de nya YouTube-grejerna han gör?
Han tar klipp från det du säger i mässan
och lägger in dem i sina politiska utlägg. Han tar över,
och ärligt talat, tror jag att det ger en farlig bild av kyrkan.
När var senaste gången en ny person stannade längre än en söndag?
Ryktet sprids.
Varje vecka nu är det bara
den här stenhårda kärntruppen
och du verkar medvetet hålla dem arga och rädda.
Är det så Kristus leder sin flock?
Är det så vi ska göra?
Just nu är du arg. Du ska vara det.
Det vore farligt annars. Du är hjälplös nu
och jag gör det igen och igen.
Jag är världen. Du är kyrkan.
Stanna där. Stanna.
Bra. Okej. Ja.
Ilska. Ilska får oss att slå tillbaka, ta tillbaka det vi har förlorat.
Och vi har förlorat så mycket.
Och nu är du rädd.
Se hur knytnävarinstinkterna kommer tillbaka! Bra.
Du är rädd att jag ska angripa dig igen.
Men du skyddar dig själv.
För världen vill förgöra oss.
Din version av kärlek och förlåtelse är värdelös.
Man måste anpassa sig för att samsas med moderniteten,
och inte förolämpa den här skräpvärlden.
Under tiden förgör de oss.
Feminist-marxisthororna. En bit i taget, gör de det.
Men jag bär min börda. Jag står fast.
Och du?
En sentimental pojke från Albany?
Ska du bli arg
och slåss?
Du förgiftar den här kyrkan.
Jag ska göra allt för att rädda den.
Skära ut dig som cancer.
Fem Fader vår, fem Ave Maria.
Kristus, du svek mig inte.
Jag sviker inte den här kyrkan.
Men han låg ett steg före mig.
Fader Juds bönemöte?
Jag har hållit den här kyrkan.
Jag har befäst den med Guds sanning.
Och nu sveket när jag ser att min auktoritet
och tro och livet självt har utmanats,
och det inifrån min egen helgedom.
Ut härifrån!
Wicks sista drag.
Öppet krig mot mig.
Jag blev riktigt full.
Världen är en varg. Din djävul.
Din djävulsvarg.
Du är en djävulsvarg.
Skit också.
- Nikolai, förlåt. Jag hade sönder... - Ingen fara.
- ...med handen. - Det är skitlampor.
- Kom. Kan du köra? - Ja.
Är du säker?
IL DIAVOLO LÖMSKT GOTT - UTKÖRNING & HÄMTNING
Hallå!
Vem är det?
Skit också.
Och det för oss till långfredagen.
Nu kör vi.
Det var mässan kl. 15.00.
Bara stammisarna.
Det var en konstig spänning i luften.
Jag minns inte predikan, men den var annorlunda.
Ilskan var mindre beräknad.
Mer rubbad.
Som alltid efter predikan var Wicks utmattad,
emotionellt och fysiskt, han behövde tid att återhämta sig.
Han brukade gå in i ett litet förråd
bredvid det allraheligaste, så han inte syntes.
Han stärkte sig medan jag fortsatte mässan
tills han kände sig stark nog att komma in och ta över.
Se korset, livet träd
vars frukt är världens Frälsare
Monsignore?
Vad står på?
Jefferson?
Jud.
Han har nåt i ryggen.
Vänta. Rör inget.
Rör ingenting.
Satan! Satan har slagit honom!
- Djävulen... Satan... - Martha.
- ...har slagit honom! - Åh nej.
Martha! Snälla du.
Ambulansen kom efter fem minuter.
Wicks dödförklarades på plats.
När jag gick ut till de andra, kom polisen.
Djävulen tar inte den mannen.
Han ska återuppstå i Herrens härlighet.
Det var en galen händelse i en liten stad
och stackars Geraldine, ortens polis, kastades in huvudstupa.
Jesus.
Timmar med förhör under hela lördagen
tills slutligen...
Du var den ende på plats med monsignore vid hans död.
Du hade tillgång till varghuvudet
som satt på mordvapnet.
Du är den enda i kyrkan som hatade honom.
Jag hatar ingen.
Men det är i princip omöjligt att göra det här, så...
Jag vet inte vad det här är.
Okej, fader, du borde vila lite.
Men jag måste varna dig innan du går ut, folk pratar.
Cy Draven lade upp det här på YouTube i morse.
...förgiftar den här kyrkan.
Och jag ska göra allt för att rädda den.
Skära ut dig som cancer.
Det har delats.
Ganska mycket.
POLISCHEF G. SCOTT
Jag satte på mobilen i två minuter och det var ett misstag.
En drös med meddelanden till mördarprästen.
Men jag funderade inte på att bli gripen eller avsatt.
Jag tänkte att Wicks hade vunnit.
För i den del av min själ som inte kan ljuga för Kristus
eller mig själv eller för dig...
var jag glad att gubben var död.
Jesus.
Hjälp mig.
Visa mig vägen ur det här.
Hallå?
Ursäkta mig.
Har ni öppet?
Alltid.
Mår du bra?
Ja. Ursäkta.
- Det är ingen påskmässa. Tyvärr. - Jag är...
- Välkommen. Kom in. - Tack.
Jag vill inte störa dig i dina prästerliga plikter, eller hur?
Har man sett på maken?
Eller hur?
Det är svårt att vara här inne och inte känna hans närvaro.
Vems?
Gud... Ja.
- Ja. - Du är inte katolik.
Nej, verkligen inte.
Stolt kättare.
Jag knäböjer vid förnuftets altare.
Du uppfostrades inte i tron?
Min mamma är... var
väldigt religiös.
- Stod du henne nära? - Nej.
När jag var liten, var vi... Men det är...
- Komplicerat. Familjen. - Det är det.
Ja. Det stämmer.
Hur känner du inför det här?
Hur jag känner?
Ärligt?
Visst.
Arkitekturen intresserar mig.
Jag känner storheten, det mystiska,
den avsedda känslomässiga effekten. Det är...
Det är som om nån högljutt berättar en berättelse jag inte tror på.
Den bygger på tomma löften som i en saga
fylld av illvilja och kvinnohat och homofobi
som rättfärdigar otaliga våldshandlingar och grymheter
medan man hela tiden, och fortfarande,
döljer sina egna skamliga handlingar.
Så likt en envis åsna
vill jag plocka isär den och krossa dess förrädiska tro
och komma till en sanning jag kan svälja utan att kvävas.
Taksparrarnas detaljer är dock väldigt fina. Det är...
Om du vill sparka ut mig, så gör det.
Nej.
Det är bra att du är ärlig.
Det kan kännas bra att säga sanningen.
Jag antar att du inte alltid kan vara ärlig mot din församling.
Man kan alltid vara ärlig genom att utesluta det oärliga.
Ja.
Det är som att berätta en saga.
Och den här kyrkan är inte medeltida. Vi är i New York.
Den är nygotisk, 1800-tal.
Den har mer gemensamt med Disneyland än Notre Dame
och riterna och ritualerna
och dräkterna, alltihop.
Det är en saga.
Du har rätt.
Frågan är väl om
de sagorna övertygar oss om en lögn?
Eller väcker de nån djup sanning till liv inom oss?
Som vi inte kan uttrycka på nåt annat sätt,
än genom sagor.
Touché. Padre.
- Grabben. - Ursäkta mig.
Jag...
Jag kände mig som en präst igen.
Och nu kommer jag förlora det...
och förlora mitt syfte och jag är rädd...
Hur överlever jag det?
Blanc!
Du hittade honom! Är han...
Vem är du?
Jag borde nog ha börjat med det.
Jag heter Benoit Blanc. Jag är detektiv.
Jag är intresserad av mordet på Jefferson Wicks.
Är du kriminalpolis?
Nej. Jag arbetar i den privata sfären.
Alla tror att jag gjorde det. Jag gjorde det inte.
Men kanske i mitt hjärta,
och sättet det hände på var som ett mirakel.
Och...
Jag vet inte. Jag är vilse.
Får jag hjälpa dig?
Va?
Dina läppar är spruckna av uttorkning.
Du har inte sovit inatt.
Istället var du ute,
och bad hela natten, av byxknäna att döma.
Jag ser ingen plågad skyldig man,
utan en oskyldig man plågad av skuld.
Låt mig hjälpa dig.
Hur då?
Det var maskerat som ett mirakel.
Det var bara ett mord och jag löser mord.
Vänta lite... Var du med
på Kentucky Derby med mordet och killen de grep
- med målfotokameran? - Ja.
Så du är...
Du var med i The View.
- Ja. - Vad gör du här?
Jag måste få en snabb redogörelse för händelserna på långfredagsmässan
och det som hänt här i Vår Fru av Evig Styrka.
Geraldine har nådigt gett mig tillgång.
Om du har tid idag att följa mig i min utredning,
se på kroppen, spåra mordvapnet, inspektera mordplatsen,
har du unika förutsättningar att hjälpa mig.
Kroppen?
Jag har ändrat mig. Jag ska nog inte vara här.
Jag litar på dig, men jag håller med honom.
Nej. Jag vill att du får en tydlig, klinisk bild av vad som har hänt.
Att du ser Wicks som han är, ett lik. Bara ett tomt kärl.
Inte ditt mytologiserade monster, utan bara kött och blod.
Dödad av en knivskada vi kan analysera.
Bara... kött och blod. Kött och blod, ja.
Ja, där är vårt dallrande daller.
- Titta på det här. - Sluta med det här.
Tammy. Kan du vända på köttet, om jag får be?
Som en pannkaka.
Ett, två, tre.
BÅRHUS
- Du! - Nej. Jag hör inte hemma här.
Jag kan inte vara här. Varför tog du hit mig?
- Jag kan inte... - Du!
Om du vill ha absolution,
om du vill vara präst igen, måste du gå igenom det här med mig.
Den riktiga mördaren finns där ute. Vi måste hitta och spika fast...
Förlåt. Jag menar, gripa honom och få tillbaka ditt liv.
Fader.
Jag måste veta att du förstår situationen.
Vi är inte några polare som försöker lösa ett fall.
Du är fortfarande misstänkt.
Du behöver inte vara här utan en advokat, förstår du det?
Jag gjorde det inte.
Om jag kan hjälpa till,
då är jag med, ja, nu gör vi det här.
Okej.
Kroppen.
Härnäst mordvapnet.
Sen brottsplatsen.
Stanna hos mig.
Vet ni vad, jag gillar inte ens djävulen.
Il Diavolo låter så tjusigt, italienskt, det är okej,
sen köper min fru en djävulsskylt,
sen köper hon djävulslampor
och så börjar folk: "Ge honom en djävulsgrej, han älskar det."
Och så, djävul, djävul, djävul, överallt.
- Men det är den, eller hur? Det är... - Ja.
Jaja.
Men...
Men den var inte röd, nu är den röd, det är färg.
- Ja, nymålad. - Hoppas jag.
De fyllde den med gips och stack in bladet där.
Jag gör allt för att rädda den.
Skära ut dig som cancer.
Kom igen, sluta. Det är inte schysst.
Det röda djävulshuvudet som dök upp var?
I kyrkan, jag kastade det på kyrkan genom ett fönster, jag vet inte varför.
Och sen efter mässan på måndagen,
sa Martha att hon hittat ett trasigt fönster.
Ungar.
Men inget annat.
Ser ni det där?
Ja.
Det är...
Dr Nat.
Hej.
Jag äter lite lunch bara.
Jag kan komma över senare, Nat, om du vill prata.
Jag tror inte... Ja, jag...
Jag tror inte jag vill det.
Jag vill inte det.
Där är den. Det var den du använde.
- Kom igen. - "Skära ut honom som cancer."
Din jävel.
- Säg åt honom, Nat. - Ja.
Din jävel! Mördarprästen!
Jag måste tacka
inspektör Elliot för att han gav mig ditt nummer.
Jag hjälper gärna till.
Geraldine, du insåg tidigt
att det krävdes mer än vanligt polisarbete,
inte ens jag har upplevt nåt liknande.
Ett skolexempel på ett perfekt omöjligt brott.
Som taget ur en kriminalroman.
Det här borde inte existera i verkligheten.
Ändå gör det det.
Den heliga graalen.
Jag älskar passionen.
Jag vill bara vara säker på att du kan lösa fallet.
Jag är oförmögen att inte lösa ett brott.
Ögonblicket av schackmatt
när jag intar scenen och river upp min motståndares nät...
Ni får se. Det är kul!
- Bra, hur kommer vi dit? - Källan,
John Dickson Carrs Den ihålige mannen.
En detektivroman från guldåldern
och en abc-bok för låsta dörren-mysterier,
det omöjliga brottet.
Vänta lite.
BOKKLUBBENS LÄSLISTA DEN IHÅLIGE MANNEN
Fader Jud, än en gång är du till hjälp.
Lord Peters största affär. Morden på Rue Morgue.
Dolken från Tunis. Mordet i prästgården.
Det här är praktiskt taget en kursplan för hur man begår detta brott.
Och hela flocken är med här?
Vem väljer dessa böcker?
Oprah.
Martha hämtar listan från Oprahs sida.
Det här bekräftar min teori.
Mördaren imiterade verkligen
de vanliga metoderna för låsta dörren-mysterier.
Vilket gör det hela enkelt.
Dags för bokklubben.
Kom igen, ungar.
I Den ihålige mannen går Gideon Fell
igenom alla metoder för ett mord med en låst dörr.
Nu går vi igenom dem, en i taget.
Möjlighet nummer ett,
Wicks knivhöggs
innan han gick in i förrådet.
Fader Jud, kan du placera dig där du stod?
Wicks avslutar sin predikan.
Alla anordningar bakom honom
som kan driva in en tung ostadig dolk i ryggen på honom...
...skulle ha varit dolda för kameran och de som satt i mittskeppet,
men fader Jud skulle absolut ha bevittnat det.
Nej, jag såg ingen knivskjutande robot bakom honom.
Nej. Möjlighet ett är avvisad.
Möjlighet två...
Han dödades
i förrådet
av någon eller något som var
utanför förrådet.
Som att något sköt in kniven i förrådet här utifrån?
Nej, det är helgalet.
Helgalet och omöjligt på flera sätt.
Möjlighet två är avvisad. Nästa!
Hur många möjligheter finns det?
Inte många. Tre...
Han dödades i förrådet
av en anordning som också var
i förrådet.
Så något placerade här innan och
utlöstes med en fjärrkontroll?
Väggarna är tjocka,
men en väldigt stark radiosignal kan gå igenom dem.
Så var skulle nån gömma
en komplett fungerande fjärrkontrollerad knivutskjutande anordning
i en tom låda?
Wicks föll framstupa.
Jag minns den klirrande dunsen.
Hans ansikte låg mot dörren,
så han stod där bak vänd utåt,
så kniven måste ha kommit genom bakre väggen.
Klirrande duns. Mycket bra.
Hursomhelst,
ogenomträngbar.
Vad sägs om...
Vad sägs om en falsk vägg som togs bort senare?
Duktigt, fader Brown.
Va? Nej.
Mina grabbar hade upptäckt en falsk vägg.
Ja. Och att ta bort den senare hade inte varit lätt.
Och inget annat hittades på golvet, eller hur?
Nej. Bara den röda tråden.
Vänta, vadå? Den...
Den röda tråden?
Två bitar av tjock röd tråd cirka 8 cm långa hittades där
vid kroppen nära höften.
Vad är möjlighet fyra?
Martha?
- Kasta ut dem. - Martha?
Kasta ut dem!
Att gå på den här heliga platsen
som på en brottsplats. Som nån
billig polisserie och prata om robotar!
Det är inte rätt, fader. Det är inte rätt!
Du borde gå hem och vila dig.
Kan jag göra nåt?
Åk härifrån.
Ingen vill ha dig här längre.
Du hatade monsignore och du känner bara förakt för oss.
- Det är inte sant. - Mord i ditt hjärta...
- Nej. - ...blod på dina händer
precis som den otuktiga horan.
Din arvsynd har fläckat den här platsen.
Falska präst!
Förlåt.
Men om de fakta jag och detektiven hittar
sätter mig mot dig och flocken, må det ske.
Förlåt.
Får jag låna din säck?
Visst. Varsågod.
Mår du bra?
Dimman lättade. Den här gåtan gick att lösa.
Kroppen, vapnet, brottsplatsen, robotknivkanoner,
och synvinklar och stenmurar och fjärrkontroller.
Och fjärrkontroller.
Du lyssnade inte på matchen under mässan.
På din radio.
Nej. Martha gillar det inte.
Så du spelade in den.
Jepp.
Jag har lagt på ett tidsmärke som tar hänsyn till sändningsfördröjningen.
Dr Sharp ringde sjukhuset kl. 15.47
och 90 sekunder innan det...
Flera saker kan ha orsakat det glappet,
men för att besvara er fråga, ja,
det överensstämmer med starka radiostörningar
som man kan få från en förstärkt fjärrkontroll.
Jäklar.
Det stämmer, eller hur? Det här utlöste knivroboten.
Det måste vara så. Du kan lösa det nu, eller hur?
Synkade du det här med Cys film?
Ja. Iphone-videon har ett tidsmärke. Den är väldigt exakt.
- Kan du visa oss den, tack? - Visst.
Visa oss vad?
...vars frukt är livets frälsare
Monsignore?
Så när störningen hände,
låg han redan på golvet med en kniv i ryggen
och fader Jud stirrade på honom.
Hur är det möjligt?
Det är det inte, inte för knivroboten.
Så det här var ingenting?
Nej.
Det här var absolut någonting.
Vi har alla bitar framför oss nu.
- Har vi? - Ja.
Tänk på ursprunget till djävulshuvudet, den röda tråden,
den klirrande dunsen, tiden för radiostörningen.
Allt passar in.
Ge oss svaret.
Jag kan inte.
Du sa att om du hade alla bitar skulle du ha ett svar.
Jag vet. Och ändå,
med alla bitar på bordet,
verkar det här brottet fortfarande
omöjligt.
Du sa att du kunde lösa det.
Det är det du gör.
Jag trodde på dig.
Åh herregud.
Du har inte sovit på 36 timmar. Det är dags att sova.
Ja.
Det har varit en jäkla dag. Godnatt, fader Jud.
Jag kör hem dig.
Vet du vad,
du har rätt.
Det kan inte vara omöjligt.
Det måste saknas en bit.
Och jag tror jag vet var den finns.
Jag tror att det finns nåt i ditt huvud
som jag behöver för att lösa fallet.
Och om jag inte kan skaka loss det, förlåt,
då måste jag ta mig in där och hämta det.
Nu skrämmer du mig.
Jag förstår inte.
Hur kan det här hjälpa? Ska jag skriva ner berättelsen?
Ja, berättelsen.
Berättelsen om mordet på pastor Wicks.
Monsignore Wicks.
Monsignore jalapeño. Vem bryr sig.
Jag måste se det som ledde fram till mordet genom dina ögon.
Var börjar jag?
Var du vill.
Gör det intressant, rör dig framåt och uteslut ingenting.
Jag är inte författare.
Ta tid på dig.
Jag gör det bekvämt för mig.
Jag har ägnat senaste timmen åt att göra exakt det
och nu lägger jag ner pennan och ger den till dig
och väntar
medan du läser min berättelse
om mordet på monsignore Jefferson Wicks.
Varför gjorde du det?
En bättre fråga är
varför trodde jag att jag kunde ljuga för dig?
Nej, du ljög inte. Det kan du inte.
Du sa bara inte den oärliga delen högt.
"När jag gick ut till de andra, kom polisen."
"Gick ut till de andra."
Du stannade inne.
Så du var den enda personen med obemärkt tillgång
till förrådet efter mordet, men innan polisen sökte igenom det.
Varför? Jag menar...
Varför skydda honom?
Det var inte för att skydda Wicks.
Utan för att rädda dem som trodde på honom
från att bli besvikna.
Visst, alla visste säkert.
Hans andedräkt borde ha luktat efter varje mässa.
"Stärkte sig själv." Smart ordval där.
Men alla måste ha vetat.
Anden berörde honom idag, visst?
Nej, inte alla.
Sam.
Den enda goda personen på hela stället.
Att bli nykter räddade hans liv.
Pressen och polisen var där. Varför låta det bli en del av berättelsen?
Wicks blev knivhuggen.
Jag vet inte hur eller av vem, men jag vet att han blev det.
Det här hade inget att göra med det.
Det var en impuls.
En liten saga för att skydda min flock.
Skitsnack!
Och genom att skydda deras bubbla av tro, skyddade du en mördare!
Var är pluntan?
Skit också!
Den är inte här.
Blanc.
Jag är ledsen.
Han var knivhuggen, så jag tänkte...
Nej. Du tänkte inte.
Men vi är illa ute nu, så du måste börja göra det.
Nån bröt sig in i mitt rum.
Det slog mig just.
Det här är försåtligt. Det är riktat mot mig.
Nu förstår du vilken fiende vi slåss mot.
Du har lyssnat på dem med empati och nåd,
men det är slut med det nu.
Vi har slösat nog med tid.
Imorgon utnyttjar vi begravningen
och frågar ut dem allihop.
Vi måste ta reda på vad som hände den kvällen.
Och vad den här ondskefulla flocken döljer.
JEFFERSON WICKS SISTA PREDIKAN: MORDDAGEN
Förrådd.
Slagen.
Hånad.
Genomborrad.
Mördad.
Och lämnad i en håla att ruttna.
Att glömmas bort.
Som med vår Frälsare, så är det med kyrkan.
Vår kyrka är angripen av ondskefull modernitet,
av Guds fiender.
De otuktiga hororna,
ohyran som skulle förtrycka och tysta
och hålla oss från vår rättmätiga plats
som härskare av en Kristen nation av tro.
När jag står framför er som Kristi krigare
i Guds rustning redo att slåss till mitt sista andetag,
så kommer ni inte undan!
Precis som vår Herre förråddes jag av Judas.
Kan ni ge mig ett ögonblick?
Judas kommer i många skepnader.
Det sanna hotet kommer alltid inifrån.
Kom ihåg mina ord.
Minns vad som komma skall, denna långfredag.
Kom ihåg, alla av er.
Du kommer att återuppstå.
Det kommer att bli bra.
Du kommer att återuppstå.
Du kommer att uppstå.
Tiden närmar sig. Den tid jag har varnat er för.
På påskdagen ska ni minnas vad jag lovade er alla.
För jag kommer att hålla det löftet, ja, det kommer jag.
Ty fastän han kommer slagen, skall Guds rättfärdige Son återuppstå.
Evas äpple återställt på trädet
och Hans rikes överflöd och Hans stigande välde.
Och när ni gnisslar tänder i mörkret,
ni otrogna djävlar,
när ni ligger kalla och glömda och ensamma,
kommer Han att återuppstå och ta det som är Hans.
Och slå ner de ogudaktiga
och sätta Sin rättmätiga Son på tronen till hans rike!
Ja, Han ska uppstå!
Ja, darra av rädsla,
för Han kommer att återuppstå i härlighet och hämnd och makt!
Beklagar sorgen, fader. Här, skriv på längst ner.
Oss emellan,
struntar jag i vad internet säger. Det finns en chans att du inte gjorde det.
Okej, allihop. Lyssna på mig.
Har man sett. Det är Judas Jud.
Fader, du är inte välkommen här.
Okej, sluta!
Det här kommer att ske.
Benoit Blanc och jag ska ställa några frågor
som ni ska svara på och vi ska avslöja vem som dödade Wicks
och varför och sen...
Det är allt.
Okej? Okej, så...
Tack, fader Jud, det var
väldigt bra.
Och vi ska börja
med vad som hände den kvällen i det här rummet.
Du menar när Jud medgav för oss att han dödat en man.
Nej, det var... Det var boxningsgrejen, jag var...
Han angriper oss för att skydda sin röv. Han är en PETN.
En PETN?
Präst endast till namnet.
Du hjälper Benoit Blanc att lösa mysteriet om den onda, onda kyrkan
och sen kommer nån vänsterdåre göra en podd om allt detta
och innan man vet ordet av finns idiotversionerna av oss på Netflix.
Åh, idiotversionerna. Gud förbjude.
Jesus!
Det är ett mirakel!
Jag kan gå, Martha. Det gör bara ont.
Och jag säger bra.
Avslöja allt.
Wicks var en bedragare.
Skitsnack om mirakel och Guds övernaturliga makt.
Jag trodde verkligen.
Jag vill fortfarande tro.
Hur sjukt är det?
Faktum är att jag inte frågar om Juds bönegrupp,
utan om det skumma mötet med Wicks
som ägde rum på palmsöndagen.
Vad handlade det mötet om?
Vem vill börja?
Jag kan berätta.
- Cy. Vänta lite, kompis. Du! - Nej.
Håll käften, din lilla skit.
- Glöm det! - Säg ingenting!
Ta det lugnt, fader Jud.
Jag lovar, det vi pratade om den kvällen
har inget med Wicks död att göra, okej?
Men det berör saker, som om de blir offentliga,
kan förgöra folk här inne.
Jag spelade in allt. Tryck bara på "play".
- Det är inte... - Nej, din skurk!
- Öppna dörren, din jävel! - Ni besudlar mitt arkiv!
- Spela det. - Öppna...
Okej. Väldigt dramatiskt, Vera.
Alla lyssnar. Vad handlar det om.
Jag har tänkt på din mamma.
Jag kände henne inte, men som uppvuxen i kyrkan
kan jag berättelsen om den otuktiga horan
och jag har tänkt på hur hennes liv måste ha varit
instängd i ett hus med sin far och sin son.
Som slöt leden, fick henne att skämmas
och lärde oss alla att få henne att skämmas.
Stackars flicka.
Igår fick jag ett samtal från en kollega inom familjerätt i Brooklyn.
Han ville dubbelkolla kontaktuppgifter
för monsignore Jefferson Wicks, min klient,
för min klient hade lämnat in en EAF till honom
i Brooklyn.
För att jag inte skulle veta nåt.
Vad är en EAF?
"Erkännande av föräldraskap"?
"Jag erkänner att jag, Jefferson Wicks,
är Cyrus Dravens biologiska far."
Ingen skam för dig.
Eller hur?
Vem var mamman?
Spelar det ens nån roll?
Nej! Hon kom tillbaka och lämnade det stackars barnet hos dig
och sen skaffade hon sig ett liv
och min trogne far kom till undsättning.
Än en gång slöt pojkklubben leden och där var jag, den lojala lilla idioten.
Fångad.
Och jag lydde och jag hedrade och uppfostrade din son
medan du stod i din talarstol, utan skam.
Du... din hycklande jävel!
Cy?
Visste du det?
Inte förrän Vera berättade i morse.
Ja.
Cy är min son.
Med en lösaktig, oviktig kvinna
som jag kände för en natt och inte träffat på 30 år.
Veras far och jag höll det hemligt. Men inte längre.
Han är min arvtagare.
Min son.
Nu ska världen få veta det.
Så, råttor,
fly det sjunkande skeppet.
Håll käften.
Ni stöttar honom allihop.
Jag ville bara se det med egna ögon.
Ni äter hans skitsnack med sked och tar gärna lite till.
Det är väldigt nedlåtande, Vera.
Du vet inte vad vi känner.
Jag tror att vi alla, som kristna, är chockade över det du sa.
Men vi utkämpar ett existentiellt krig här
där ändamålet helgar medlen.
Kyrkan behöver ingen fegis som
lägger sig, vi behöver en krigare.
Vi behöver en krigare
och jag tror att Gud valde monsignore Wicks till Sin krigare.
Du och din son har mitt svärd.
Och...
Vi känner inte den här kvinnan.
Vi känner henne inte.
Vi vet inte hur hon...
Vad är sant? Okej? Med olika källor.
Vi vet inte det... Vi vet... Vad finns?
Finns nåt av det här?
Så...
Bra sagt, doc.
Tack.
Du lovade att om jag stannade, skulle du bota mig.
Om det är sant,
behöver du inte vara ett helgon.
Vi är med dig, monsignore Wicks.
Och inget du säger eller gör kan ändra på det.
Jag håller min sista mässa
en vecka från idag på påskdagen.
Och sen
stänger jag dörrarna till den här sorgliga lilla kyrkan för gott.
Men inte förrän jag har förstört var och en av er.
Ursäkta. Vänta, va?
Ditt drickande, Nat?
Ja. Vadå?
Du är en farlig man.
Du går till jobbet full.
Du behandlar patienter, barn, när du är full.
Samhället borde få veta det.
Medicinalnämnden borde få veta det.
Ingen bör lita på eller anlita dig igen.
Och, Lee.
Trubadurboken du skriver.
Dess fjäskande idioti är en skymf mot mitt ämbete.
Det är min plikt att inte bara varna allmänheten
utan även mina vänner i förlagsvärlden.
Den måste begravas. Du måste begravas.
Avslöjad som den irrelevanta pajas du är.
Vad i helvete? Vad är det som händer?
Och, Vera.
Du är din fars mardröm.
Han skulle skämmas så mycket.
Simone. Jag kan inte bota en trolös kvinna.
Jag kan inte hjälpa dig.
Du sa att du kunde driva ut det ur mig.
Jag lovade ingenting.
Jag gav dig mina besparingar.
Du kan inte köpa Guds bot.
Du kommer aldrig att bli botad.
Du kommer att dö av smärta fångad i den där stolen.
Varför gör du så här? Jag förstår inte.
- Det är ett skämt. Eller hur? - Jag är så förvirrad.
Är det hämnd för fader Juds bönemöte, för han lurade oss.
Fader Juds bönemöte?
Jag har bevarat den här kyrkan.
Jag har befäst den med Guds sanning.
Och nu sveket när jag ser att min auktoritet
och tro och livet självt har utmanats,
och det inifrån min egen helgedom!
Ut härifrån!
Svaga.
Alla ni.
Ni kan inte följa min väg.
Ja, vi är i krig
och jag fördriver er från min borg.
Din jävel.
På påskdagen när kyrkan är fullsatt,
kommer jag att avslöja era synder.
Släppa er och skudda stoftet från mina fötter.
Och åt helvete
med er alla.
Nåväl, ske pris. Det rensade rummet.
Cy.
Varför gjorde han det?
Berätta. Vad var det som hände?
Varför skulle han förgöra allihop?
För att jag bad honom.
När Vera berättade sanningen, gick jag till honom.
Han omfamnade mig som en son för första gången i mitt liv.
Han lättade sitt hjärta.
Jag hatar det här stället.
Jag hatar den här sorgliga flocken.
Jag vill bort härifrån.
Och nu, äntligen...
...kan jag det.
Han berättade om
sin morfars förmögenhet som varit borta i alla år.
Han berättade att han hittade den.
Nej. De pengarna är borta.
Ingen vet var Prentice lade dem, men de är spårlöst borta.
Han sa att han hittat dem.
Han skulle stänga den här hålan och gå i pension som rik.
Och jag sa: "Är du galen?"
Gå i pension? Vet du vilken makt du har på den scenen?
Jag har krympt flocken.
Nej. Du har radikaliserat dem.
Det är makt.
Det finns inte så många häxor att bränna och fanatiker att aktivera här.
Din låga saknar bränsle.
Men på internet
är det en löpeld.
De här pengarna.
Din personlighetskult. Skämtar du?
Ge mig fyra år.
Du kan bli president.
Tillsammans kan vi bygga ett imperium.
Som far och son.
Som i Star Wars?
Ja. Exakt, som rebellerna.
Hans ämbete, mina politiska instinkter och en massa pengar.
Förstår du vad vi kunde göra i Kristi namn?
Ja, det gör jag.
Jag sa till honom, och jag medger att det var personligt,
jag sa att vi måste förgöra flocken.
De är en belastning.
Om de associerar sig med oss,
dyker upp i nyheterna, och kanske vill ha en plats,
måste vi bränna dem som blodiglar.
Därför förintade han dem.
På grund av din ynkliga hämndlystnad.
Det kan ha fått nån att döda honom. Det vet du.
För att återgå till den stora förmögenheten.
Är den din nu?
Formellt sett, ja.
- Han sa inte var den fanns. - Nej.
Hans konton är tomma. Det finns ingenting.
Var är den?
Min nästa tanke var: För 50 år sen,
vad hade varit det säkraste sättet att gömma 80 miljoner dollar?
Ett schweiziskt bankkonto.
Så du behöver bara hitta kontonumret.
Ingen tur där?
Det måste ha skrivits ner nånstans.
Martha arkiverar allt och det är inte här.
Jag vet inte.
Jag trodde att det var en kod för han brukade säga:
"Evas äpple ska återställas."
Det var en grej. Som om Evas äpple är förmögenheten.
Men ett schweiziskt konto har 19 siffror,
så det funkar inte.
Sa han nåt till dig, Vera?
Även om han gjorde det, dör jag hellre än ger det till dig.
Ja.
Du hade gjort allt för att hålla mig borta från pengarna.
Du är avundsjuk.
Din bittra hagga.
De pengarna
är en psalm i Bibeln av min bitterhet, din jävla unge.
Hämta dina skitsaker, annars åker de ut på gatan.
Du är detektiv. Jag betalar. Det kvittar, det här är viktigt.
Mitt arv och framtida politiska karriär hänger på det.
Vet du nånting
relaterat till Evas äpple som kan innehålla det numret?
Ring mig, om du kommer på nåt.
- Jag lovar. - Okej.
Vi borde leta överallt.
Det kan vara insytt i fodret.
Inetsat i metallen.
Den här är ihålig.
Ja. Gör det.
Påminn mig om att spara detta.
Arkivera det.
- Det är ologiskt. - Jag vet.
En förmögenhet på 80 miljoner dollar.
Men om Evas äpple är förmögenheten
och inte pengar på ett schweiziskt konto, vad är det då?
Vadå?
De måste ha skrivit fel datum här.
Det står att kryptan skulle öppnas förra onsdagen.
Det kan inte stämma.
Vem beställer en öppning i förväg för en man som inte är död?
Nån som visste med stor säkerhet när hans tid var kommen.
Ge mig den.
Det är en datorutskrift. Det är inte felskrivet.
Den som gjorde beställningen är nyckeln.
Okej. Ja.
Steel Wheels Construction, Louise.
Hej, Louise. Det här är fader Jud.
- Hej. - Hej, Louise.
Vi hade en maskin från er här idag.
- En gaffeltruck för att öppna kryptan. - Jag vet.
Det är inte ofta vi får öppna kryptor.
Det jag behöver veta...
Jag behandlade den beställningen.
Ja. Det jag behöver veta är...
Jag sköter stället med min bror James.
Han tar beställningar som jag behandlar.
Anledningen till att jag ringer är...
Jag har varit i er kyrka, men du var inte där då.
- Nej, jag är relativt ny här. - Grattis.
- Jag måste fråga, Louise... - Det var en äldre man.
- Fader... Är han... - Monsignore.
- Fader monsignore, okej... - Louise...
Han predikade när jag var där och det var ingen trevlig man,
men jag beklagar att han dog och allas er förlust...
Ja, det är hemskt tragiskt för alla.
Jag måste avbryta.
- Jag har en fråga. - Ja.
Beställningen av gaffeltrucken. Vem gjorde den?
- James tar alla beställningar... - James tar dem.
- ...han har gått för dagen. - Kan jag få hans nummer?
Det är viktigt. Vi måste veta vem som beställde.
- Nej. Det kan jag inte göra... - Det är jätteviktigt.
- Ursäkta mig, fader. - Det är jätte...
Det jag kan göra, som jag sa,
är att jag kan ta reda på det åt dig och sen ringer
- jag tillbaka. - Det är toppen.
Och jag vore tacksam om du kunde ringa James nu.
- Tack, Louise. - Och hon ringer dig.
Det ska jag. Får jag fråga en sak, fader?
Ja, det är... Men, jag menar...
Om du är snabb.
- Det här är viktigt för oss. - Hon kanske kan ringa dig...
Fader Jud, kan du... Skulle du...
Louise?
Herregud.
Louise?
Kan du be för mig?
Ja, självklart.
Får jag fråga varför?
Det är min mamma.
Är hon sjuk?
Ja.
Hon är på ett hospis.
Jag beklagar, Louise.
Hon vill inte prata med mig.
Vi bråkade sist vi pratade.
Hon har en hjärntumör som påverkar henne,
och får henne att säga hemska saker,
så jag sa hemska saker till henne
och nu är jag rädd att det blir det sista
som vi nånsin säger till varandra.
Fader, jag...
Jag känner mig ganska ensam just nu.
Jag beklagar, Louise.
Du är inte ensam.
Jag finns här.
Jag är här.
Vad heter din mamma?
Jag ber att Barbara får känna sin dotters kärlek.
Att den kan trösta henne denna tid och, Herren, jag ber för Louise.
Var med henne och ge henne visdom och stöd.
Håll henne i din famn och låt henne veta att hon är älskad.
Hon är inte ensam.
Det här ber vi genom Kristus vår Herre. Amen.
Okej, Louise.
Du har mitt nummer, dag som natt
finns jag här för dig.
Den här kyrkan finns här för dig. Välsigne dig.
Storm. Jag kom för att stänga.
Jag tar kyrkan. Du tar hand om prästgården.
Följ inte efter mig. Jag är färdig.
Och varför det exakt?
Jag hade en vägen till Damaskus-grej.
Paulus fick en uppenbarelse på väg till Damaskus.
Jag vet. Han blev blind och allt det där struntpratet.
Antagligen bara ögoninflammation.
Men han var inte på väg att lösa ett mord när det hände.
Vad tror du att vi håller på med?
Varför tror du att jag blev präst? Inget skitsnack. På riktigt.
Du kände skuld.
För att du tog ett liv. Och kyrkan,
den erbjöd dig ett gömställe och en tydlig metod
att ge dig en känsla av absolution.
Jag hatade killen i ringen.
Jag visste att han var illa ute
men jag fortsatte slå tills han knäcktes.
Det var ingen olycka. Mitt hat dödade honom.
Det går inte att gömma sig från det.
Gud gömde mig inte eller fixade mig. Han älskar mig i min skuld.
Det är det jag borde göra för människorna.
Inte den här mordleken.
Nej, vänta lite.
Ursäkta mig. Ursäkta mig, jag...
Se på mig när jag talar med dig.
Vi jagar en mördare. Det är ingen lek.
Det är en lek!
Lösa det, vinna den.
Få ditt stora schackmatt-ögonblick.
Och du använder mig och vänder mig mot mitt riktiga och enda syfte i livet.
Som inte är att bekämpa de onda och skipa rättvisa,
utan att tjäna dem och leda dem till Kristus.
Annars är jag lika dålig som Wicks.
Då handlar det om mig, inte Jesus.
Du behöver inte förstå, Blanc.
Men snälla du,
var snäll och lämna mig ifred.
- Kan du säga det igen? - Nej.
Om att det handlar om dig, inte Jesus. Som Wicks.
Det här är viktigt.
Hjälp mig att förstå.
Vi är här för att tjäna världen, inte slåss mot den.
- Det var vad Kristus gjorde. - Och?
Wicks ville inte slåss mot världen för Kristi skull.
Han pratade inte om Kristus, han menade sitt eget ego.
Och makt. Han pratade aldrig om Kristus.
Ja, han pratade om att Kristus skulle uppstå med makt.
Få sin hämnd mot de otrogna.
Evas äpple är skatten.
"Evas äpple återställt på trädet."
Vad betyder det?
Jag vet inte.
Och jag bryr mig inte.
Det är nog Geraldine som vill ha uppdatering om fallet.
Du har rätt, fader.
Det är min lek, inte din.
Gå tillbaka till prästgården, jag tar hand om henne.
Tack.
Stäng dörren när du går.
Hoppas du fångar din mördare.
Tack. Det ska jag.
Fader Jud?
- Fader Jud. - Han är inte här.
Kom.
Sök igenom rummen där bak och förrådet.
Den är bra, eller hur?
Den är jättebra, faktiskt.
Särskilt delen där Gideon Fell går igenom
de möjliga lösningarna till brottet.
Du gick igenom tre av dem, sen slutade du.
Jag vet varför nu när jag läst den fjärde.
Jag tittade på videon igen och insåg nåt.
Från det ögonblick Jud går in i förrådet,
fram till den första i flocken kan se in i förrådet
går det nio sekunder.
Nio sekunder ensam och osedd.
Gott om tid att begå mordet med en dold kniv.
Så gick det till, eller hur?
Inget trams.
Inget skitsnack. Så gick det till.
Ja.
Du visste det. Du visste och lekte med grabben
- som en katt med en mus. - Nej.
Jag har inte hela bilden än.
- Ge mig lite mer tid... - Nej.
- Jag kommer att kunna... - Nej!
Jag har hittat mördaren och griper honom.
Var är han?
Sam!
Vem är det?
Vänta!
Blanc?
Här.
Fan. Vem är det?
Vaktmästaren, Samson.
Vad fan har hänt?
Ja.
Okej.
Wicks var 100 procent stendöd medicinskt sett.
Det vet vi, jag bara...
...säger det, okej?
Okej.
Då kan jag också säga det högt,
en man kan inte återuppstå från döden.
Det är nån Scooby-Doo-grej som pågår här.
"Scooby-Dooby-Doo."
Prisad vare Gud! Prisad och ära vare den Allsmäktige!
Prisa Honom!
Prisad vare Gud! Prisad och ära vare den Allsmäktige!
- Han har upptagit sin Son. - Du, Ritz.
Stäng av vägen.
Nyheter sprids snabbt. Jag vill inte ha åskådare.
- Uppfattat. - Chefen!
Vadå?
Den rörelsekänsliga lampan har en kamera.
Men den är inte kopplad till nåt.
En kamera?
Den kanske spelar in på ett minneskort.
Ta den till medialabbet.
Halleluja, prisa Gud.
Han har upptagit Sin tjänare från de döda.
Gör mig en tjänst. Spärra av hela området.
- Okej. - Det är en mordplats.
Vaktmästaren är död.
Nej! Snälla!
- Fan. - Nej!
Kan nån hjälpa till?
- Hämta hjälp! Martha. - Nej!
- Du måste backa, Martha. - Nej!
Martha...
Fly in i mörkret, din mördare!
Men han har återvänt!
Han kommer med hämnd! Han kommer med död!
Det här är fader Jud.
Fader Jud, det är Louise. Hur mår du?
Ja... Hej, Louise.
Det är sent, men du sa att det var viktigt,
så jag ville berätta
att jag pratat med James och beställningen
gjordes faktiskt av monsignore Wicks.
Han pratade med James direkt om det, jag hoppas att det klargör saker.
Gud välsigne dig, fader, och ha en trevlig kväll.
Ja.
Ja, du också, Louise.
Jösses.
Ja?
Lugna dig, Martha. Vadå?
Vadå?
- Det är ett mirakel. - Skitsnack.
Nej, det är sant. Martha sa att graven är tom.
Jag ringer alla. Jag är på väg nu.
Har du...
Vad gör du? Du röker inte.
Jag har gjort.
Jag rökte i 15 år.
Har Lee ringt dig? Berättade han?
Jepp.
Jag ska åka och bevittna ett mirakel.
Njut av din cigarett inomhus.
NEW YORK OKÄNT NUMMER
Ske pris.
Det är fullbordat.
Kom igen.
Kom igen, det är...
Han har det.
Det är inte så bra kvalitet...
- Det duger. - Men...
Vad tittar jag på?
Okej.
Den är rörelseaktiverad
och det här klippet är fyra sekunder senare.
Okej?
Fingeravtryck från redskapet.
Vi gick inte igenom hela databasen, bara de du bad om.
Det är fader Jud.
Var är han?
Jag önskar att jag visste det.
POLISHUSET
Blanc. Blanc!
Jag tänker göra det. Jag ska överlämna mig.
- ...388. - 388, på väg.
433.
- Jag ska överlämna mig. - Nej.
Jag dödade Samson. Jag är skyldig. Jag ska erkänna.
- Släpp ut mig. - Hör på.
Du ska berätta exakt vad som hände, men nu,
hur kör jag till dr Nat?
- Dr Nat? - Ja, snabbt.
Varför dröjde jag?
Hoppas vi inte kommer för sent. Göm dig!
Ave Maria, full av nåd, Herren är med dig.
Välsignad är du bland...
Jag respekterar dig och brickan.
Men det är vår kyrka och jag tänker inte bruka våld,
men vi stannar hela natten om vi måste. Vi ska se kryptan!
- Är det sant? - De släpper inte in oss.
Jag måste få se.
Snälla, låt mig se.
Dr Nat?
Herregud.
Vad är det för stank?
Vänta här.
Blanc.
Ja.
Herregud.
Okej.
Herregud, det är...
Wicks.
Ja, det är han.
- Är han... - Ja.
Vad nu det är värt i dessa dagar.
Nu ska vi se.
Okej.
Det här kan bli obehagligt.
Mer obehagligt.
Dr Nat.
Kroppsligen. Eller vad som är kvar av den.
Geraldine, det är Blanc.
Ja, han står bredvid mig.
Hör på mig.
Du måste komma till dr Nats hus.
Det är en kropp. Eller två.
Allt finns här.
Ja. Det är klart, ja.
Jag ringer upp.
Fader Jud. Vänta.
Jag dödade Samson. Jag måste göra detta.
Av egen fri vilja annars betyder det ingenting.
Kolla bilnumret. Uppfattat. Alla tillgängliga enheter svara på...
Kan du ringa Geraldine åt mig, tack?
Säg att fader Jud är i sin kyrka och är redo att erkänna.
Fader Jud. Jag är här för att gripa dig för mordet
på Jefferson Wicks och Samson Holt.
Och du är en person av intresse i fallet med dr Nathaniel Sharps död.
Är Nat död?
Mördad hemma.
Vi har också hittat Wicks kropp. Det är över.
Allt du säger kan vändas mot dig i en domstol.
Men om du vill erkänna nåt
är det här en bra plats att göra det på.
Ja.
För flera år sen,
dödade jag en man i en boxningsring.
Jag dödade honom med hat i mitt hjärta.
Igår kväll väcktes samma synd i mig och i ett ögonblick av
rädsla och ilska...
PSALMER NOTHÄFTE
Ursäkta, det var dramatiskt, men du måste sluta prata.
- Nej. Fader Jud... - Jag skulle just förklara...
- Sätt er och lyssna. - Sluta prata.
Låt honom göra det. Fortsätt, du sa att igår kväll...
- ...av rädsla och ilska... - Jag skulle...
Du skall icke tysta Guds röst!
Men sitt och skåda ondskan och skammen hos de skyldiga
som avslöjas för er!
Vad gör du?
Vi börjar med mordet på Wicks.
Precis här på långfredagen.
Det omöjliga brottet.
Din slutledning var korrekt, Geraldine.
När monsignore Wicks kollapsade i förrådet var han inte död.
Han var inte ens knivhuggen.
Pluntan han hade i skåpet
var spetsad med starkt lugnade medel.
Han drack ur den.
Stärkte sig själv.
Och inom några minuter föll han i golvet, medvetslös.
Den klirrande dunsen.
Han var försvarslös
och gav mördaren chansen att gå in i förrådet
och ge det dödliga hugget.
Jag har redan sagt det.
Fader Jud.
Nej. Kniven satt i ryggen när jag hittade honom.
Han har nåt i ryggen.
Hur då? När? Det är omöjligt. Jag såg.
Vad såg du?
Det röda djävulshuvudet.
Blodet du trodde var Wicks.
Jag visade dig svaret, såg du det?
Il Diavolo.
Pizzahaket. Fotografiet.
Du trodde att du såg,
men det var inte det.
Det fanns en till identisk lampa.
Ett till identiskt djävulshuvud.
Ja.
Och det saknades också.
Två djävlar.
Ja.
Varför två?
Och varför måla den röd?
Den var inte röd som nu.
Samma röda som långfredagens skrud.
Exakt samma röda
som den mystiska tråden som hittades i förrådet.
För det andra djävulshuvudet var där hela tiden.
Insytt i hans skrud.
Ihåligt, lätt
och fyllt med en liten skvätt blod
som utlöstes av en fjärrkontroll.
Utlöst i exakt rätt ögonblick.
Monsignore?
Läkaren.
En myndig röst
som kan vänta på upptäckten han behöver innan han tar kontroll.
Han har nåt i ryggen.
Vänta. Rör den inte.
Ett ögonblick av distraktion infinner sig.
Och dådet är snabbt gjort.
Hans sista uppgift
var att undanröja den spetsade pluntan.
Men var var den? Den var borta.
Ett enda aber i hans plan.
Resultatet av ett ögonblick av dåraktig nåd från fader Jud
som gömde pluntan för att dölja Wicks drickande
och återvände senare för att hämta den.
Herregud.
Nat.
Varför då?
Wicks tänkte förstöra allt.
Han skulle ruinera honom.
Nej. Det större varför. Det varför som förde hit dig.
Varför göra de här galna, uträknade sakerna?
Det teatraliska? Det omöjliga brottet.
Varför?
Ja, det är frågan.
Om dr Nat dödade Wicks,
vem dödade Nat?
Nu kommer vi till det.
Inte nåt knepigt låst rum-mysterium
med anordningar och ledtrådar,
utan en mycket, mycket större plan.
En vars rötter sträcker sig till berggrunden i denna kyrka
och en som drar mig,
en icke-troende i ordets alla bemärkelser,
in i trons rike.
För att förstå det här fallet
var jag tvungen att titta på myten som konstruerades.
Inte för att lösa om det var verkligt eller inte
utan för att känna i min själ
kärnan i det som den strävade efter att förmedla.
En helig präst.
Som inte slagits till marken av en människa utan av Satan själv.
Lagd till vila i sin fars förseglade grav,
men sen uppstånden
genom Guds vilja.
Uppstånden som något nytt.
Inte längre en ofullkomlig man,
utan en symbol för Herrens makt över döden.
Hans rättvisa för de heliga.
Hans hämnd för de ogudaktiga.
Så vad hände egentligen?
Ja.
Det är dags att krossa denna billiga fasad
av mirakel och uppståndelser och avslöja vad som verkligen hände.
Det är dags för Benoit Blancs
slutliga schackmatt över trons mysterier!
Blanc... Mår du bra?
Damaskus.
Damaskus?
Som en väg till Damaskus-grej?
Ja, Damaskus.
Fan.
Blanc?
Jag kan inte lösa det här fallet.
Va?
Menar du att din slutsats, Benoit Blanc,
är att monsignore Wicks uppstod från de döda?
Att det var ett mirakel?
Jag säger att jag inte kan lösa fallet.
Det funkar.
Tack.
Blanc?
Om du vet vad som hände, borde du berätta det.
Försöker du skona vår tro eller vara respektfull eller nåt?
Vi förtjänar sanningen.
Det är inte det.
Jag behöver sanningen.
Kan du inte bara
ge oss ett svar. Det är väl därför vi är här?
Kan du skriva baksidestexten på min bok?
Nej.
Okej. Föreställningen är slut. Ut allihop.
Ut.
Kan du backa lite, sir?
Kan vi hålla dem borta...
Jag lade till ett kapitel och sen är vi redo.
Vi kan ge ut den. Lita på mig, Alan.
Ring Random House, allihop. Det här blir stort!
Vi har bevittnat ett mirakel bekräftat av självaste Benoit Blanc.
Världen kommer att få veta vad som hände här i Chimney Rock.
Ni kan se det själva. Följ min YouTube-kanal @CyDraven...
Vilken röra.
Jag antar att de griper fader Jud nu.
Ja.
Jag antar det.
Vad fan var det där?
Vägen till Damaskus.
Fjällen föll från mina ögon.
Och? Fakta, smakta.
Du tror på Gud och all denna galenskap är verklig?
Nej. Gud är fiktion.
Min uppenbarelse kom från...
Fader Jud.
Hans exempel på nåd.
Nåd för min fiende.
Nåd för de trasiga.
Nåd för dem som
förtjänar det minst.
Men som behöver det mest.
För de skyldiga.
Mr Blanc.
Du vet sanningen.
Ja, det gör jag.
Och du har gjort dig själv till åtlöje.
Så att du kan göra det här av egen fri vilja.
Och det är bäst att du gör det. Snabbt.
Tack.
Fader Jud.
Vad ska jag göra?
Det du föddes till att göra.
Var hennes präst.
Ta hennes bikt.
Välsigna mig, fader, för jag har syndat.
Det är en vecka sen jag biktade mig.
Jag sa till mig själv att det började med rena avsikter.
Men sanningen är den
att det började med en lögn.
Prentice.
Jag såg honom ta sin sista nattvard.
Det här är Evas äpple, Martha.
Min hela förbannade förmögenhet.
Världens alla synder.
Allt det Eva törstar efter.
Jag har fångat det.
Det ska aldrig mer plockas av onda händer.
Kristi lekamen.
Han tog juvelen till sin grav.
Jag svor att jag skulle skydda den här stora hemligheten.
Men Grace hade upptäckt att han hade köpt diamanten.
Jag vet inte hur.
Hon kunde sina tjusiga märken.
Vad kommer i en specialgjord Fabergé-ask,
som bara den är värd 20 000 dollar?
Inte en prydnadssak eller en Jesus i plast, nej.
Nåt fasettslipat, värt en förmögenhet.
En juvel.
Men hon visste inte var han gömt den.
Så den kvällen...
Hon skändade inte kyrkan i vredesmod.
Nej, hon letade efter den gömda juvelen.
Ett mörkt liv i desperation.
En fånge i skammen och fördömandet.
Det var hennes väg ut.
Den stackars flickan.
Vad sa du till henne, Martha?
Jag vet var han gömt den
och du hittar den aldrig.
Din otuktiga hora.
Var är den?
Var är den, din lilla skit?
Jag bevarade hemligheten om Evas äpple
i mitt hjärta i 60 år.
En fruktansvärd börda.
Fram till...
Jag utmanade dig att bekänna.
Med trotsig stolthet,
bekände jag.
För fel präst.
Tiden är viktig nu.
Förra söndagen, i prästgården,
konfronterade Vera Wicks och du fick höra om Cy.
Jag kunde acceptera hans felsteg.
Men när han talade, blev allt tydligt.
Det här var nåt större.
Han accepterade den fruktansvärda pojken.
Det var då jag började misstänka.
Du ringde byggföretaget.
Tack, James.
Och jag var säker.
Han hade beställt utrustning för att öppna kryptan
för att stjäla diamanten av girighet och maktlystnad.
Den korrumperande synden i Evas äpple skulle grävas fram
och kyrkan skulle falla
på grund av allt Prentice hade varnat mig för.
Jag hade svikit honom.
I hela mitt liv
har jag inte varit den dåliga. Jag var den goda.
Den trogna.
Som tjänade och skyddade kyrkan.
Om jag misslyckades med det, vad är då mitt liv?
Jag förstår.
Mitt enda syfte
och jag misslyckades.
Om du inte...
Om jag inte...
Om jag inte kunde stjäla juvelen först
och bli av med den för alltid.
Och på samma gång
få Wicks att återuppstå som ett mirakulöst helgon.
Inte en felbar man, utan en symbol
som skulle rädda min kyrka.
Det krävdes bara ett mirakel.
Så jag utformade min plan.
Wicks död måste vara ett heligt mysterium.
Olöst och gudomligt.
Men du kunde inte göra det ensam.
Nej.
En svag man, tänkte jag.
Desperat.
Som rättar in sig i ledet för att rädda kyrkan
och håller sig där för att dölja sin skam.
Och som hade tillgång till lugnande medel.
Ja. Och det.
Allt gick enligt planen.
Herregud.
Min fåfänga.
Så ogudaktig.
Martha.
Jag förstår. Jag lovar.
Fortsätt. Jag är här.
Jag räknade inte med priset.
Förlåt mig, Samson.
Starka Samson, trogna Samson.
Samson. Som gjorde kistorna.
Skit också.
Du ska återuppstå.
Det blir bra.
Du ska återuppstå.
Allt blir bra.
Jag lovar.
Han förstod inte varför vi gjorde det.
Allt för dig, min ängel.
Men han litade på mig.
För han älskade mig.
Åh, Herre.
Hur kunde det bli så fel?
Det skulle vara så enkelt.
Doktorn ger signalen.
Samson hämtar juvelen.
Lasarusdörren tjänar sitt syfte.
Allt fångat med kameran som vi planerade.
Dr Nat skulle köra iväg med Wicks kropp i sin bil
och upplösa den i den där läskiga geggan i källaren.
Och nästa dag skulle Samson berätta om det uppståndna helgonet
och hans välsignelse till hans trogna vaktmästare
innan han återvände till himlen.
Ett mirakel.
Det skulle ha varit perfekt.
Jag skulle inte ha varit där.
Verkligen inte.
Visste du
vad som hade hänt när du hittade Samsons kropp?
Jag anade nåt.
Nej!
Men jag måste vara säker.
Gud vare lov.
Det är fullbordat.
Han berättade en saga
om hur allt hade gått enligt planen.
Det var då jag berättade att jag varit i kryptan.
Jag visste att han ljög.
Och då berättade han sanningen.
Fan. Han får inte se oss.
Jesus.
Mitt andra misstag.
Jag underskattade Evas äpples dragningskraft.
Vi var överens om att förstöra den eller kasta den i havet.
Men all denna makt ger jag dig.
Kristus själv kunde motstå frestelsen,
men den här desperata mannen,
allt som stod i hans väg var Samson och jag.
Nu fick han sin chans.
Att göra sig av med hindren.
Sätta dit en ung präst med ett våldsamt förflutet
och behålla juvelen.
Han tog den.
Sen var det bara jag som stod i hans väg.
Han förgiftade mitt kaffe med en dödlig dos lugnande medel.
Inget botemedel när det väl har intagits.
Smärtfritt.
Lite domningar i läpparna.
Sen efter tio minuter, dags för din sista bön.
Han bad mig att förstå varför han gjorde det.
Pengarna skulle locka tillbaka hans elaka fru,
blah, blah, blah.
Jag sa att jag förstod.
Jag förstod varför han gjorde det.
Jag hade förstått allt.
Dessa saker gjorde jag med
hat i mitt hjärta.
Hämnden är min, säger Herren.
Och det är berättelsen brottsplatsen kommer att avslöja, men...
I mitt hjärta
vet jag.
Hämnden är min.
Dessa synder bekänner jag för dig, fader.
Jag har ljugit, jag har dödat
och nu
har jag toppat allt det med nåt extraordinärt.
Fader. Kom snabbt.
Vad händer?
Jag visste när jag såg hennes läppar...
att det redan var för sent.
Hon har tagit pentobarbital.
- Herregud. Ring ambulansen nu! - Ska bli!
Det kan finnas ett giftkit i bilen!
Förlåt mig, fader,
för allt du har utstått.
Förlåt mig, Herre, för Wicks och Nat och...
Samson.
Min älskade Samson.
Och Grace.
Martha.
Grace.
Du är trygg nu.
Släpp taget.
Släpp taget om hatet.
Grace.
Ja.
Jag ser det nu.
Den stackars flickan.
Förlåt mig, Grace.
Fader...
Du är bra på det här.
Gud, barmhärtighetens fader,
genom Hans Sons död och uppståndelse
har han försonat världen för Sig Själv
och utgjutit den Helige Ande för syndernas förlåtelse
och genom kyrkans ämbete
må Gud ge dig förlåtelse och frid,
och jag löser dig från dina synder.
I Faderns, Sonens
och den helige Andens namn.
Åh fan.
Juvelen hittades aldrig.
Kyrkan stängdes ett tag.
ETT ÅR SENARE
Flocken, det som var kvar av den, splittrades.
UPPSTÅNDEN - MONSIGNORE WICKS LEVANDE MIRAKEL
Vissa fick det de ville ha, men upptäckte det många heliga vet...
BOKSIGNERING IDAG! HETT BOKSLÄPP
Gud har humor.
DRAVEN & DRAVEN ADVOKATBYRÅ SÅLD
Och några fick en nystart.
Kanske för att hitta sin egen väg, hoppas jag.
Och några fick sitt mirakel.
De blev inte botade eller fixade,
utan fann sitt stöd i att vakna varje dag
och göra det vi är här för
trots smärtan.
Det dagliga brödet.
Det är det jag ber om för din skull.
Att du hittar det du söker.
- Var är den? Du vet. - Nej! Cy!
Jag vet att ni båda vet.
Det här är er sista chans, vi drar er inför rätta.
Lugna er, mr Wicks.
Vi hoppades att kunna lösa problemet här.
Hon gav den till dem och de gömmer den.
Du har låtit söka igenom kyrkan och prästgården
och inget hittades.
Mr Blanc var med när Martha dog
och han förnekar allt otillbörligt.
Du.
Du!
Minsta antydan om pengar till välgörenhet, fixat tak,
eller ett uppgraderat nattvardsvin, kommer jag att se,
granska och få reda på.
Hoppas att du kommer tillbaka till kyrkan, Cy.
Ditt verkliga arv finns i Kristus.
Din lilla jävel.
Hans video med dig trendar fortfarande.
Ja.
"Benoit Blanc 'ägd'."
"Ägd"? Vem äger mig?
Vi presenterar alla fakta.
Martha, vad som verkligen hände. Men det verkar kvitta.
Wicks följare fortsätter att översvämma vår Facebook. Det är en löpeld.
Vilka tider vi lever i.
Du kommer att bli populär när du väl öppnar.
Kanske inte på ett bra sätt.
Är du redo för det?
Låt dem komma.
Lycka till, grabben.
Hör på...
Jag ska åka.
Min första mässa är snart om du vill stanna.
Så snällt av dig.
Det är... något jag helst inte vill göra.
VÅR FRU AV EVIG NÅD
FAD. JUD DUPLENTICY ALLA ÄR VÄLKOMNA
Välkomna!
Undertexter: Monika Andersson