Downloaded from YTS.LT
Official YIFY movies site: YTS.LT
Jednou ročně může člověk vybírat stromek.
Kde je Ruth? Ta je tady profík.
- Ahoj. Jak se máš? - Meghan! Dobře. Ráda tě vidím.
Máš na stromky oko. Potřebuju zhruba 2,5metrový.
Tak se tu projdeme a uvidíme.
- Budu ti v patách. - Dobře.
Mně se třeba líbí tenhle.
Je nádherný.
- Ale trochu moc vysoký. - To je pravda.
- Tenhle není špatný. Už je prodaný. - No jo.
Někdo ho už koupil. Mají tu stromky pro každého.
Je to tak.
Ještě jednou se podívej sem, jestli…
Tenhle je pěkný.
Má skvělý tvar.
Vezmu si ho. Vypadá skvěle.
Tak jo, je tvůj.
- Děkuju. - Nemáš zač.
Světýlka věším dovnitř, aby byl stromek osvětlený zevnitř,
i zvenčí na okraje větví.
To samé s ozdobami. Musíte je pověsit tak, aby mohly zazářit.
Vánoční stromky zbožňuju.
Je krásné, že na jednom místě v domě
vyprávíte celý příběh vaší rodiny.
Ozdoby reprezentují různé životní kapitoly a kus rodinné historie.
Stromek pro mě představuje plno vzpomínek a lásku k Vánocům.
Nádhera.
S LÁSKOU, MEGHAN
Adventní kalendáře mám moc ráda, tak jsem je chtěla vyrobit i dětem.
Můžete jim pořídit i kalendáře s čokoládkami z obchodu.
Hlavní je, že na děti bude 24 dní až do Vánoc
každý den čekat překvapení.
Nemělo by to být nic velkého. Jen maličkosti.
Napsala jsem: „Mám tě ráda, protože jsi moc hodný,“
a „Mám tě ráda, protože jsi moc statečný.“ Jen drobnosti.
Jde prostě o to dětem v prosinci
před koncem roku zpříjemnit každičký den.
Nemusíte dělat tohle všechno. Vyberte si jen to, co se vám líbí.
Snad nám ty kalendáře vydrží dlouho.
Každá tradice má svůj začátek.
VÁNOCE PLNÉ SKOŘICE
Čas radosti začíná.
Moc se těším na našeho prvního hosta.
Přijede Will Guidara.
Poznala jsem ho před lety
v oceněné restauraci Eleven Madison Park.
Je to táta dvou dětí a spisovatel.
Napsal knihu, která mě moc inspirovala. Unreasonable Hospitality.
Říkám si, že když dorazí zrovna on, musím ho pořádně pohostit.
Tak jsem trochu zapátrala.
Mluvila jsem s jeho ženou Christinou, která u nás už byla,
a zjistila, že miluje cacio e pepe.
Nehodlám ho přivítat mísou těstovin,
ale co kdybychom mu upekli gougères?
Nádhernou nadýchanou dobrotu s příchutí cacio e pepe.
To si pro něj připravíme.
A pak ho trochu vyzpovídám ohledně toho,
jak pravidla pohostinství z luxusních restaurací
přenést do vlastního domova.
Tak jdeme na ty gougères.
Nejdřív připravíme těsto.
Gougères jsou super předkrm. Vypadají luxusně, ale jsou snadné.
Mléko a balení másla.
Nakrájím ho na kostky. Posolím a popepřím.
Tohle je základ skvělého cacio e pepe. Taky ho zbožňuju.
Jsou to hřejivé těstoviny se spoustou sýra a černého pepře.
Trochu to povaříme.
Začnu přidávat mouku.
Je to jako fondue.
A to přece miluje každý.
Těsto nádherně voní.
Je pěkně husté. Podle mě už ho můžu vyndat.
Vidíte? To jste nečekali, co? Bum.
Trochu ho promícháme, aby nám zchladlo.
Vezmu si zástěru.
Vypadá moc dobře.
Přidáme pecorino a parmezán.
A teď vytáhneme sáček.
Má úžasnou, silnou vůni.
Je to jídlo pro milovníky pepře.
A pro milovníky sýru a dobrot.
Pokud vám tohle vše chutná, zamilujete si ho.
Klasický kulatý tvar gougères.
Špičky jemně splácneme prstem.
A potřeme vajíčkem.
Poťapkejte ho.
- Teď to začnou říkat všichni. - Ťap ťap.
Přesně.
Poťapkala jsem ho.
Ťap ťap.
Na 15 až 20 minut je dáme péct na 220 °C.
Sledujte, jak se nafouknou.
Gougères jsou v troubě, tak tu poklidím.
A připravíme… sladké sobí zobání. Pojďme na to.
Trochu zavzpomínáme.
Ukážeme si, jak vylepšit jídla, která jste jídávali kdysi.
Zvlášť tradiční sváteční jídla, která s člověkem zůstanou navždy.
Přinesu pár věcí.
Pár pokladů.
Na chvilku to strčíme do mikrovlnky.
Přidáme třetinu hrnku burákového másla a vanilku.
V dětství jsme tomu říkali krmení pro psy.
Je to jednoduchá pochoutka z cereálií.
Protože jsou Vánoce, přejmenujeme ji na sobí zobání.
Bude to skvělý dárek, který Will může přivést ženě.
Ta nostalgické dobroty miluje.
Moje učitelka matematiky na základce, paní Linda, tohle zobání zbožňovala.
Byla jsem nadšená, že jí chutná něco, co jsem připravila.
Propána.
Dva hrnky moučkového cukru.
Ty jo. To je spousta cukru!
Ach jo. Hotové zobání přitom vypadá nevinně.
Hlavně že je to dobrota.
Duch Vánoc z něj úplně čiší.
Lahodné pocukrované čokoládové sobí zobání s burákovým máslem.
Teď poklidíme, necháme ho vychladnout a přesypeme ho.
Gougères se pečou už asi 15 až 20 minut,
tak je zkontrolujeme.
To jsou krásky.
Vypadají úžasně.
Přendám je na talíř, aby se nespálily.
Nádhera!
A teď naše sobí zobání.
Trochu vyndám na mlsání
a zbytek Willovi zabalím na doma pro manželku.
Tak jo.
Je načase sundat zástěru a přivítat našeho hosta.
Ahoj!
- Ahoj. Dlouho jsme se neviděli. - No jo, pěkně dlouho.
- Ráda tě vidím. Díky, že jsi dorazil. - Taky. Za málo.
Řekla ti Christina, jak moc zbožňuju tvoji knihu?
Jsem jí úplně posedlá. Dala jsem ji tolika lidem.
- Díky. - Je neskutečná.
Dneska jsem letos poprvé pocítil vánoční atmosféru.
- Mám to tu sváteční. - Jo.
Celý dům je nazdobený.
Tvoje úžasná žena mi prozradila, že máš rád těstoviny cacio e pepe.
- Miluju je. - Tohle jsou cacio e pepe gougères.
- Ne ne! Díky. - Líbí?
Nemáš zač. Taky jsem udělala něco na zobání jako kdysi.
Tohle je pro Christinu a tohle můžeme ujídat.
- Těmhle sladkostem nedokážu odolat. - Výborně!
- Ale začnu gougères. - Jen do nich. Dáš si něco k pití?
Co třeba Barolo? To se k cacio e pepe hodí.
Nebo šampaňské.
- Dáme si Barolo. - Dobře! Super!
- Jdeme na to! - Tohle je paráda.
- Když někoho hostíš doma, je důležité… - Koš je tady.
V tomhle lidi dělají chybu.
Tolik se snaží oslnit lidi, kteří za nimi přišli,
že zapomenou, proč je vůbec zvali na návštěvu.
Aby si popovídali a strávili spolu trochu času.
Jo. Nic není tak stresující jako sledovat vystresovanou hostitelku.
Radši bych objednal čínu.
- A bavil se. Jo. - Povídal si a… Jo, souhlasím.
- Na zdraví. - Na zdraví.
Když si vybavím ty nejlepší večírky, vůbec nevím, co jsem na nich jedl.
Pamatuju si akorát, jestli jsem odešel…
- S dobrou náladou. Jo. - Spokojený. Přesně.
Svátky jsou skvělým příkladem toho, že lidi zbytečně stresují,
protože jim nedochází, že můžou každý den udělat jen nějakou maličkost.
Tolik stresují, aby bylo všechno dokonalé,
až přijdou o kouzlo, které se skrývá v chybách.
Jo. O jedinečné nedokonalosti, co do věcí vnášejí lidskost.
Jo! Už vidíte, proč jsem ho pozvala? Přesně!
Proto jsme si tak sedli.
Oba tohle přirozeně chápeme.
Jako hostitelka můžeš maličkostmi ukázat, že svým hostům…
- Rozumíš. - Rozumíš.
Aby měli pocit, že někam patří. Vidíte?
Panebože, řekli jsme to najednou.
Dnes si vyrobíme vánoční crackery.
- Takové ty praskací ruličky. - Super.
Nebudeme do nich dávat náhodné cetky, ale zaměříme se na to…
- Pro koho jsou. - Super.
Takže je naplníme třeba krátkými milými vzkazy.
Tak super, jdeme na to. Mám ti vzít sklenici?
Jo, protože já beru gougères.
Boží, jdeme na to.
Všechno máme připravené.
No teda.
Není to krása?
Paráda.
Takže vánoční crackery.
Vyrábíš je už dlouho?
- Ve Velké Británii je to… - Hodně tam na to dají?
- Na Vánoce rozhodně. - Aha, super.
Lidi překříží ruce a zatáhnou.
- Nepovídej. Dohromady? - Sedí kolem stolu.
- Jo, všichni zatáhnou zároveň. - Paráda.
- Lidi to stmelí. - Je to taková společná chvilka.
Britské crackery v sobě mají nějaký vtip nebo hádanku
jako koláčky štěstí a nějakou sladkost.
- Nauč mě, jak na to. - Dobře.
Můžeš si je koupit hotové,
nebo vystřihnout vlastní z jakéhokoliv balícího papíru.
Máme tu papíry s různými vzory,
tak si vyber podle toho, co by se líbilo člověku,
pro kterého ho děláš.
Než začnete… Máte tam málo místa,
tak si vezměte poslední a položte ty gougères za sebe.
Režisér Brooklynský mrzout znovu útočí.
- Tamhle na dosah ruky. - Jaká to náhodička.
Takhle sem k vám.
- Přímo ke kameře B. - Nevím, o čem to mluvíte.
Chtějí je mít blíž.
Přesně.
Tohle je trocha srolovaného kartonu.
Přilepíme ho, abychom ho ukotvili.
Zatím z toho mám dobrý pocit.
- To jsem ráda. - Věřím si.
Tohle je ten mechanismus, který udělá…
- Ty jo! - Tadá!
- Tak jo. - Chápeš?
- Položíme ho doprostřed. - Takhle.
A čím ho naplníme?
Když začneš s crackerem pro dceru,
mám tu bonbóny a čokoládu. A vždy by měl obsahovat konfety.
Těch tu máš hodně. Dám je doprostřed.
Dále tu mám sušené květiny, čokoládky…
- Víš, proč si to užívám? - Proč?
Myšlenka toho, že lidi společně dělají něco před jídlem,
se mi moc líbí.
Jo a pro hosty je to vážně zážitek.
A když je otevřou, dojde jim,
že jsou vyrobené přímo pro ně. Jdou koupit v obchodě,
ale my do nich vkládáme čas a úsilí.
Jo. A přesně tak vznikají vzpomínky na nejlepší večírky,
ze kterých si nepamatuješ jídlo.
- O tom to je. O to nám jde. - Přesně.
Radši ho zalepím, ale pohromadě ho budou držet hlavně stuhy.
Můžeš je uvázat na mašli, ale podle mě stačí uzel.
Zpevní je naše láska k hostům, pro které je vyrábíme.
No jo!
Přesně tak. Ta ty konce pořádně stmelí.
Lili se poslední dobou snaží chovat jako dospělá,
tak jí do něj dám levandulový roll-on. Takovou drobnůstku.
Víš, jak se první palačinka nikdy nepovede?
Tohle je moje nepovedená palačinka. Začnu znovu.
Manželovi jsem tam dala milostné psaníčko, čokoládku a korunku.
Teď už vím, jak na to.
- Musíš se do toho dostat. - Mám z toho dobrý pocit.
- Tenhle je krásný. - Úžasný.
A teď si vezmi, jak bude vypadat na stole.
Jdu na Archieho. Dostane gumové burgery a má rád červenou.
Tenhle mám pro ženu. Na korunku napíšu „miluju tě“.
Zkusím jí zavolat. Než to zvedne, upravím se.
Ahoj.
- Ahoj. - Jak se máš?
- Čau, kamarádko! - Nazdárek. Božínku.
Podívej, co vyrábíme. Tvůj muž si vede skvěle.
Děláme… Znáš vánoční crackery?
- Jo! - A teď proč ti volám.
Ten pro tebe už mám hotový. Co je uvnitř, ti neřeknu.
A teď řeším ten pro Sonnyho.
Nemáte tam nějakou hračku, se kterou by si mohl jezdit po podlaze?
Jakože máme do crackeru nacpat hračku?
Nemáš… nějaké autíčko?
Něco jsem ti vyrobila. Sladkost z mikrovlnky.
To je přesně můj styl! Ty víš, jak na mě.
Jste rozkošní, tak se bavte.
- Zatím, Meghan! Bavte se! - Ahoj!
- Hele. - No…
To jako fakt? Paráda.
Našli nám autíčko!
Kouzlo televize.
- To je vážně… - Zdravím.
- Nadlidská pohostinnost. - Děkuju.
Jako bychom byli věštci.
- Díky, holky. - Jste úžasné.
- Děkuju. To je paráda. - Výborně, týme.
Nevyrobíme jeden pro sebe? Můžeme ho otevřít.
To zní skvěle.
- Podívejte na ten rozdíl v nápisech. - Vždyť píšeš krásně.
O čem to mluvíš?
Píšeš stylově.
O svátcích si člověk konečně může dát pauzu
a věnovat se lidem, na kterých mu záleží.
Jo. Podle mě mezi základy hoštění patří šarm.
Hosté se s tebou musí cítit dobře.
Krásná myšlenka.
- Veselé Vánoce. - Tobě taky.
- Paráda. - Tobě a tvojí rodině.
- Otestujeme ho? - Jen do toho.
- Jdeme na to. - Raz, dva, tři.
Super!
Jo!
Dobré ráno.
Dnes jsem v pyžamu, vážení.
Dělám to pro kamarádku.
A proč že mám pyžamo v televizi?
Protože přijede Lindsay, se kterou se přátelíme už od 17.
U nich doma všichni na svátky
nosí ladící pyžama.
LINDSAY S RODINOU
Tak mě na dnešní brunch donutila tuhle tradici dodržet.
Všechny budeme mít stejné.
A taky se za námi zase staví Kelly, jedna z mých nejlepších kamarádek.
Kelly nesmí chybět na žádné oslavě.
Vánoční brunch zbožňuju, doma ho děláme každý rok.
Už jsem začala.
Připravím něco sladkého i slaného.
Začneme vánoční skořicovou hvězdou.
Mám tu tři vrstvy těsta, které jsem si připravila předem.
Potřeme je směsí třtinového cukru, másla a skořice.
Tu miluje každý.
Konce těsta pak zatočíme a vytvoříme takovou nádhernou sněhovou vločku.
Směs rozdělíme mezi naše tři vrstvy.
Během pečení se rozteče.
Tohle je druhá vrstva.
A teď doprostřed položím mističku.
Ta ukotví střed těsta.
Prořízneme všechny tři vrstvy.
A takhle je zatočíme…
tímhle směrem.
A vedlejší kousek zase opačným.
Konce stlačte, aby se spojily. A takhle to uděláme kolem dokola.
Takže točíme, točíme…
Po koupeli ve vajíčku naše hvězda vypadá skvěle.
Stejně jako ty, poklade. Čichá nějakou dobrotu.
Přísady na mini quiche jsem si připravila předem.
Zkaramelizovanou cibuli.
Trochu slaniny na quiche lorraine.
A orestovaný špenát na quiche florentine.
Péct je budeme v těchhle košíčcích.
Mám tu i bezlepkové pro moji drahou Lindsay.
Naberu si hrnek směsi mléka a smetany.
Bohatá krémová dobrota.
A použijeme dva různé sýry,
abychom měli pěknou vaječnou směs.
Gruyère zbožňuju.
Sůl a špetku muškátového oříšku.
Lorraine. Starý dobrý quiche lorraine.
Upečeme Flo i Lorraine.
Špenát miluju.
Teď do směsi přidám parmezán, aby oba druhy nechutnaly stejně.
Slanina a dva druhy sýra. Mňam, to bude pochoutka.
Šup tam s nimi. Skořicová hvězda.
A maličké quiche.
Ještě upečeme hrušky.
Nejdřív bych tu ale mohla trochu poklidit.
Jedna z nejsnadnějších sladkostí na přípravu jsou pečená jablka a hrušky.
Na výšce jsem občas z jablka vyndala ohryzek,
dala ho na talíř, zalila medem a posypala skořicí.
Přikryla jsem ho miskou a šoupla do mikrovlnky.
Na pečené jablko jsem dala zmrzlinu. Působilo to svátečně.
A tohle je takový dospělejší způsob.
Stejného výsledku jde ale mimochodem
dosáhnout různými způsoby.
Je to snadné.
Naplníme je samými dobrotami.
Máslem…
Posypeme je zázvorem.
Je to snadná rychlovka.
Přidáme i trochu citronové kůry.
Při vaření člověk přemýšlí za pochodu.
„Jak můžu vytvořit svěží, pikantní jídlo?“
To je moje oblíbená kombinace.
Ještě to chce něco sladkého,
když už si s tím medem daly včelky práci.
Dáme je péct tak na 190 °C na 20 minut.
No teda! To si nechám líbit.
Mini quiche.
A tyhle jsou bezlepkové.
Holky si určitě pochutnají.
Božínku. Panebože.
- Ahoj! - Vypadáš svátečně. Sluší ti to.
Ty jo, to je vůně.
Ťuk ťuk.
- Už je tady. Ahoj. - Ahoj.
Jsi víc na blond!
Pravá blondýna.
Děkuju.
- Sluší ti to. Šampaňské? - Ano, prosím.
Jsem moc ráda, že vás tu obě mám.
Kapka sirupu z granátového jablka.
Krása.
- Na zdraví. - Na zdraví, dámy.
Tak jo.
To je nádhera!
Vypadají krásně.
Vypadá to božsky.
Popadněte ubrousky a jen do toho.
- Chcete jogurt, aby nebyly tak sladké? - Jo.
Ochutnám to dohromady.
Je to snadné.
Lahůdka.
Je to dobrota.
Když Meg něco chutná, roztančí se. Tak se přidáme.
To je pravda.
Jeden je florentine, druhý lorraine.
- Skořicovou hvězdu? - Jo.
- Je mi líto ji načít. - Jdu na to.
Úplně se rozpadá.
Po brunchi jsem něco naplánovala.
Vždy jsem chtěla zkusit vyrobit vlastní věnec.
Každá máme jiný styl, tak jsem zvědavá… není to soutěž.
Jsem zvědavá, jak moc se budou lišit. Převlékneme se a půjdeme do dílny.
No ty jo!
Máme tu spoustu možností.
Super.
- Můžu vám to předvést? - Ano, prosím.
Základ můžou tvořit větve nebo dráty. Máme tu různé velikosti.
A když přejdeme k tomuhle stolu…
Vždy jsem myslela, že se na základ připevňují celé větve.
Ve skutečnosti ale tvoříte malé trsy
a drátem je svazujete dohromady.
Ohnete…
- Vidíte? Připevníte a pokračujete. - Jasně.
Druhý trs dáme zhruba sem,
aby zakryl konce toho prvního. A pak pokračujete dokola.
Všechny zvonečky a drobnosti přidáte až nakonec.
- Tak jo, jdeme na to. - Do toho!
- Beru to vážně. - Jo, to vidím.
- Smrtelně vážně. - Dobře.
Jak moc mají ty větve trčet? Jak dlouhé mají být?
- To záleží na tobě. - Dobře.
- To je krása. - Bude velký.
Když už, tak už.
- Mám z toho dobrý pocit. - Jsou ve vodě.
- Překvapení. - Zvrat.
Proto voní tak čerstvě.
Vánoční věnce se mi moc líbí.
- Je to krásná drobnost. - Taková slavnostní.
Je fajn, když tě u vchodových dveří přivítá něco pěkného.
- Přesně. - Já je nikdy nevyráběla.
Božínku. Třeba právě začínáme…
- Novou tradici. - Novou tradici.
A taky je to super dárek.
To je… skvělý dárek pro hostitelku.
„Vyrobila jsem ho sama.“ „Cože?“
Můj čaj se mi schoval pod větvemi.
Líbí se mi, jak volně ho vážeš.
- Teprve začínám. - Ale je to fajn.
Mám pocit, že vyrábím obří věneček z květin.
- No teda! - Paráda.
- Už jen kousek. - Jo.
Chtěla jsem použít stuhu, ale nakonec radši ne.
Já mu dám mašli. Ty jsou teď v módě, ne?
Mně jsi to tvrdila.
- Ten je vážně nádherný. - Děkuju.
- Dělá ho po svém. - Dobrá práce.
- Díky. Koupil byste si ho? - Pořádný věnec.
- Cink. - Koukejte na ni.
Jak vidíte, člověk na to nemusí být žádný odborník.
Vyrábíme je poprvé a jde nám to od ruky.
No teda!
Ty jo. Nádhera.
Líbí? Ukaž mi ten tvůj.
- Přidala jsem zvonek. - Ten tam skvěle sedne.
- To je krása. - Je dokonalý.
- Výborně, dámy. - Jo.
- Jsem na nás hrdá. - Povedly se nám.
Díky, holky. Dnešek jsem si moc užila.
- Vážně moc. - Nemáš zač.
TIPY A TRIKY NA SVÁTEČNÍ BALENÍ
Nastal čas balení dárků.
Vyhrňte si rukávy.
Ráda používám víc odstínů stejné barvy a voskové pečetě.
Nejlepší je vyrobit je dopředu pomocí tavné pistole a voskových tyčinek.
Pak nemusíte vosk tavit přímo na dárek.
Můžete je jen přilepit oboustrannou páskou
nebo lepidlem z tavné pistole.
Je to drobný detail, ale dárek hned vypadá lépe.
Taky mě baví různé metody skládání papíru.
Když konce otočíte ven a ne dovnitř,
dárek hned vypadá jinak.
Ohneme a přeložíme první stranu.
A druhou ohneme na ni.
Navrstvené záhyby dárek nádherně ozdobí.
S druhou stranou uděláme to samé.
Je to takové nečekané.
Teď můžete přidat mašli nebo zvoneček.
Nebo nějakou snítku.
Klidně ji můžete zastrčit do záhybů.
Tohle je rozmarýn.
Když ho omotáte drátem, můžete z něj vyrobit věneček.
Ten by ale přikryl ten vrstvený efekt.
Mašlička by taky vypadala skvěle.
Nebo sundáme tu přilepenou pečeť a vyměníme ji za věneček.
Každý někdy balil neforemné dárky, na které je zdánlivě vhodná jedině taška.
Ale je tu ještě jedna možnost.
Víme, že je asi takhle dlouhý
a že jeho nožičky končí někde tady.
Odstřihneme si zhruba tolik papíru.
Uprostřed ho smáčkneme a uděláme sklad.
A pak papír přeložíme napůl.
Tady uděláme další sklad. Směrem dovnitř.
Pá pá!
A pak už jen na obou koncích uvážete mašli.
Tady kousek vystřihnu.
Vypadá skoro jako vánoční cracker. Krása!
Další problém, který lidé o svátcích řeší, je balení láhve s vínem.
Ráda balím pomocí japonské metody furošiki.
Zajděte do sekáče, kde mají koše plné šátků za pár dolarů.
Tady ho takhle zvedneme. To samé na druhé straně.
Nahoře vznikne taková květina.
Jeden roh takhle obtočíme.
Vznikl nám látkový květ.
Uvažte uzel. Ne, počkejte.
Pokud máte nějaké drobnosti, zastrčte je tam.
Je to snadné a elegantní.
Krása!
Večer se za námi staví nová kamarádka.
Je to sportovkyně, tak připravím svoje oblíbené crudités, ale trochu jinak.
Věnce jsou sváteční dekorace.
Takhle můžu zmodernizovat něco tradičního.
Použiju jen zelenou zeleninu.
Položte ji dokola a doprostřed dejte dip.
Nebo ho položte tam, kde by na věnci normálně byla mašle.
Takže vrstvím zeleninu s různými texturami.
Brokolici, chřest.
Víme, že ráda otevírám hráškové lusky. Je to takový extra detail navíc.
Přijede Naomi Ósaka.
Je to neuvěřitelná sportovkyně
a zároveň čerstvá máma.
Ráda si s ní popovídám jako máma s mámou
a třeba ji i lépe poznám.
Chci ji přivítat něčím skvělým.
Můžeme vytvořit nějaký motiv, který bude připomínat ozdoby.
Na to použiju malé ředkvičky a zrnka granátového jablka.
Rozkošné!
Takže tohle je tahini z obchodu.
Myslím, že Naomi má ráda pálivá jídla, ale raději to nebudu přehánět.
Teď se vážně držím zkrátka.
A abych trochu vyrovnala pálivost, přidám i kapku kvalitního medu.
Už nám bublá cider.
Je z obchodu,
ale přidala jsem do něj citrusovou kůru, vanilkový lusk a koření.
A teď se připravíme na Naomi.
Ahoj! Vítej. Krásné svátky.
Tobě taky.
Připravila jsem crudités v podobě věnce.
- Na zdraví. Je horký. - Na zdraví.
A tohle je tahini.
Zakápla jsem ho chilli olejem.
Je pikantní?
- Máš to ráda? - Jo.
Tak to si dej. Pochutnáš si.
Radši jsem to moc nepřeháněla.
- Pálí? - Jo, je fakt pikantní.
Ale dobré.
Co máš na svátcích nejradši?
Asi čas strávený s rodinou.
Hodně cestuju, takže ji moc nevídám.
Během svátků se jí ale člověk konečně může věnovat
a já si prostě dám pauzu a užívám si života.
Můžeš si mezi tréninky vydechnout?
Odpočívám, ale zároveň se honím za dcerou, takže…
To znám. Ale tenhle druh pohybu je fajn.
Tyhle úžasné chvíle člověka hřejí u srdce.
- Přesně. - Že jo?
Doufám, že se tvojí dceři bude líbit, co vyrobíme.
Půjdeme tvořit? Jdeme na to.
Tak jo. Máme tu dva hrnky a talíře.
Nazdobíme talíře a hrnky pro Santu.
To zní rozkošně.
Můžeš použít, cokoliv chceš. Máme tu barvy, štětce i akrylové fixy.
Tak jo, jdeme na to. Někde začít musíme.
Potřebuju si to nacvičit. Vůbec nevím, jak nakreslit cesmínu.
Ne.
Takhle ne.
Já se snažím vymyslet, jaké vánoční ozdoby nakreslím.
To je rozkošné.
- Vyslovuje se „Šaj“, nebo „Šej“? - „Šaj“.
Nádherné jméno.
Není to žádná stydlivka.
To vypadá skvěle. Nebo jsem divná?
Divná nejsi, ale rozhodně jsi moc milá.
Vypadá to jako hejno netopýrů.
Na ten můj se vůbec nedívej.
Podle mě je důležité zkoušet věci, které nám moc nejdou.
To bych si měla připomínat, kdykoliv se snažím kreslit
nebo hrát tenis.
Ten mi absolutně nejde.
Teď bych tě docela chtěla vidět na kurtu, když to tak…
To radši ne. Vážně mi to vůbec nejde.
- Určitě jsem viděla i horší hráče. - To si nemyslím.
Máma našla moje staré vysvědčení. U tělocviku stojí:
„Házení a chytání míče: Nehodnotitelné.“
Nedokázali mě ani oznámkovat.
Kreslíš ráda?
Občas se pokouším navrhnout nějaké oblečení.
To je bezva. Máš ráda módu?
Jo. Líbí se mi, že se můžeš vyjádřit bez toho,
abys cokoliv říkala.
Přesně.
Nike mi dovoluje navrhovat si oblečení,
takže nosím vlastní designy.
Nevím, jestli jsem to s těmi barvami moc nepřehnala.
- Vypadají jako vánoční světýlka. - A je od tebe, tak se Shai bude líbit.
Dobře, tak já to přestanu řešit.
Jdu na to.
Tak jo, v tom případě to už taky nebudu řešit.
Začnu nanovo a nakreslím stuhu.
To je dobrý nápad.
Teď přidám čokoládové sušenky a mrkve.
Cukroví pro Santu a mrkve pro soby.
Hned z toho mám lepší pocit.
- Co to je? - „Ósaka“ ve znacích.
To je super.
Asi se budu muset zase spolehnout na svůj rukopis.
Teď ses rozjela!
Vypadá to skvěle.
Spontánnost je nejlepší.
Ty tahy štětcem jsou parádní.
Děkuju.
A ty ho zase popisuješ.
Člověk se musí držet toho, co zná.
Vypadá to krásně, ale připadá mi to jako podvod.
Mně se líbí ten tvůj. Šťastné a veselé!
- Nalakuju je a pošlu ti je. - Ty jo, děkuju.
Dětem se budou moc líbit.
Milý Santo, byli jsme hodní. Leť opatrně, Archie a Lili
SNADNÉ A ELEGANTNÍ MALOVANÉ SUŠENKY
Zdobení sušenek může být zábavná rodinná aktivita,
ale i uklidňující činnost na večer,
když děti zalezou do postele.
Tohle je jedlé barvivo.
Když ho rozředíte mandlovým extraktem,
získáte různé sytosti a trochu příchuti navíc.
Líbí se mi, že textura štětce sušence dodá úplně jiný rozměr.
Je to taková akvarelová technika. Sice neumím malovat,
ale tohle nevyžaduje žádný talent. Jen si hrajete.
Koneckonců jde o sušenky.
Na těch nejde nic zkazit.
Možná se to nezdá,
ale právě tyhle klidné chvilky
vám ve finále dodají energii
na zvládnutí vánočního shonu.
Postarejte se o sebe, abyste se mohli starat o ostatní.
Kapička polevy.
Vaše odpočinková aktivita může vypadat jakkoliv.
Věneček.
Za tohle vás nikdo soudit nebude.
Ani za sklenku alkoholu, co si k tomu dáte.
Už se moc těším na našeho posledního hosta.
Dorazí Tom Colicchio.
Znám ho z televize, četla jsem jeho knihu a moc mu fandím.
Jsem nadšená, ale nedám to na sobě znát.
Top Chef býval jeden z mých oblíbených pořadů.
Tom v něm už přes 20 řad dělá porotce.
Je to prostě úžasný šéfkuchař a restauratér.
Vyhrál pět cen Jamese Bearda.
A taky napsal knihu Think Like a Chef.
Změnila, jak funguju v kuchyni.
Díky němu přemýšlím jako šéfkuchařka.
Nesnažím se přesně dodržet recept,
ale řídím se tím, co mám doma.
Tak jo, uvítací koktejl pro Toma Colicchia.
Dozvěděla jsem se, že má rád kandovaný zázvor.
Tak jsem si říkala,
že udělám koktejl French 75, ale trochu ho oživím.
Je to snadný ginový koktejl, který působí slavnostně,
protože jsem k němu udělala hruškovo-zázvorový sirup.
Začneme našimi třemi ingrediencemi.
V jakém poměru?
Je to 2:1:3. Jako moje první telefonní předvolba.
Začneme 60 ml ginu.
Nesmíme to přehnat, protože tam ještě přijde šampaňské.
Třicet mililitrů citronové šťávy.
A ještě tohle.
Třicet mililitrů hruškovo-zázvorového sirupu.
Vypadá stylově.
Budeme probírat rodinné recepty a tradice.
Tom je z italsko-americké rodiny,
takže rád vaří třeba řepový salát, který dělával jeho děda,
nebo nakládanou tresku. Jsou to pro něj sentimentální jídla.
Elegance sama.
Dolijeme to asi 90 ml šampaňského.
A moje máma na Vánoce už roky vaří gumbo.
Připravuje ho jednou do roka. Tak si ho dnes uvaříme.
Čeká nás parádní den.
Koktejl ozdobím kandovaným rozmarýnem, ovocem
a Tomovým oblíbeným zázvorem.
Vypadá to slavnostně. Užijeme si veselé odpoledne.
Ahoj.
Jsem vaše velká fanynka.
- Zdravím. Vítejte. - Jak se máš?
- Dobroty. - Pro navození atmosféry.
Vím, že máte rád kandovaný zázvor. Poklidím tu.
Tohle je moje verze koktejlu French 75.
Svěží dobrota. Díky, že jste dorazil.
Jsem tak ráda, že jste tu. Dnešek si užijeme.
Povězte mi něco o vašich rodinných receptech a tradicích.
Mám italské kořeny, takže na Vánoce podáváme 7 rybích chodů.
- I když teď už tak 13 nebo 14. - Vážně?
Pár jsme přidali.
Taky děláme řepný salát.
Z řepy, červené cibule, řapíkatého celeru,
srdíček artyčoků a cherry papriček.
Já do něj přidávám fenykl. Taky jsou v něm sušené černé olivy,
hodně petržele, česnek a ančovičky.
- A giardiniera. - Jasně.
Víte, proč se tak usmívám?
Už se strašně těším, až ho ochutnám,
protože když váš partner něco nemá rád, moc často to nevaříte.
Kdybych vyjmenovala, co manžel nejvíc nesnáší…
Nemá rád řepu?
- Přesně tak, nesnáší červenou řepu. - Jasně.
- Černé olivy. - Aha.
Fenykl.
Fakt?
Tenhle salát by nenáviděl.
- Takže… - A nakládanou zeleninu.
Tenhle salát mu musíš připravit, ať změní názor.
Všechny tyhle chutě nesnáší.
Nepochutnala jsem si na nich,
natož takhle dohromady, už pořádně dlouho.
Takže čím začneme? Tím salátem?
- Nebo rybou? - Salátem.
Vyndej prkénka.
Řepa, řepa, řepa. Velkolepá řepa.
- Fenykl. - Jo, ten vytáhni taky.
Řepu a fenykl.
- Taky červenou cibuli. - A potřebujeme petržel.
- Ten zázvor nechám venku. - Super.
- Prý to tak máte rád. - To je pravda.
Na setu Top Chefa ho vždycky máme ve spíži.
- Nikdo ho nepoužívá, ale já ho ujídám. - Za ty roky jste ho musel sníst spoustu.
- Potřebujeme hrnec s vodou. - Jasně.
- Se studenou. - Dobře.
Té řepy je třeba hromada, tak uděláme malou porci.
Na Štědrý večer hostím 20 lidí, takže…
- Dvacet? - Jo.
- No teda, to je ambiciózní. - Jo.
Štědrý večer u prarodičů býval rychlovka. Člověk se posadil, najedl a zase šel.
Po smrti dědy už měla babička svoje léta
a já z toho udělal daleko větší záležitost.
Mohl jste zazářit.
Při vaření řepy je důležité
začít se studenou vodou a vařit ji vážně pomalu.
Je tak tuhá, že když ji povaříš rychle, udělá se jenom zvenčí.
Aha, jasně.
Když začnu vařit štědrovečerní jídlo, konečně se dostávám do vánoční nálady.
Dýchne to na vás.
Mají lidi strach, když vás hostí?
Ano i ne. Nikdo mě k sobě moc často nezve.
Kvůli vaší práci?
- Přesně. - Určitě.
A já přitom, co se týče jídla,
nikdy nikoho nesoudím.
Je mi fuk, co jím. Nejsem vybíravý. Je to jenom televizní role.
- Vaření doma je jiné. - Přesně.
Respektive mi to není fuk, ale nejsem vybíravý.
Řepa je uvařená. Super.
Krásně se provařila, šlupka z ní vyloženě odpadává.
To se podaří, když ji vaříš pomalu.
Nedělám tenké plátky. Spíš takové tlustší.
Objemnější. Taky tam dáváte konzervu ančoviček?
- Jo. - Paráda.
Odkud to jídlo pochází?
Děda ho pokaždé vaříval na Štědrý večer.
Dětem by něco takového chutnat nemělo, ale my ho milovali.
Na Štědrý večer hostím svoji rodinu a…
- Chutná vašim synům? - Ten starší ho zbožňuje.
Obvykle ho připravuju hromadu, protože každý chce trochu s sebou.
Myslíte, že jim prostě jen chutná, nebo…
Podle mě v tom hraje roli i nostalgie, ale je vážně moc chutný.
- Teď trochu česneku. Je ve spíži? - Jo.
- Tohle je červený vinný ocet? - Jo, je.
Před 10 lety jsem ten salát zkusil vylepšit.
Řepu jsem orestoval a použil balzamikový ocet.
- Hrůza. - Nepovedl se?
Ne. „Co jsi s tím salátem provedl? Je hnusný.“
Nebyl hnusný, ale prostě jiný. Tak jsem toho nechal.
Některé tradice jde modernizovat, ale jiné…
- Přesně. - U jiných je lepší klasika.
- Potřebujeme sůl a pepř. - Mám ho podat?
To není pepř.
- Jasně, tady máte. - Paráda.
Vy tam nechcete přidat chiu?
- Ne. Chiu ne. - Vaše rodina…
Chia semínka do toho děda nedával.
- Vařím moc rád. - Co se vám na tom líbí?
V dětství jsem měl nediagnostikované ADHD.
Pak jsem začal vařit a zjistil, že mi to jde od ruky.
Zamiloval jsem si to.
Šílené tempo v kuchyni mi vyhovovalo.
Pomohlo mi zpomalit.
Těžko se to vysvětluje. Tehdy jsem nad tím moc nepřemýšlel.
- Jen jste věděl, že vás uklidňuje. - Že mi vyhovuje.
To vypadá jako dobrý poměr přísad.
Tenhle salát je super v tom, že ho klidně můžeš jíst hned.
Druhý den ale zčervená a chutná líp.
Vypadá slavnostně.
- Máme hotovo. - Nádhera, má krásnou barvu.
Skvěle, tak ho odložíme. Je vážně nádherný.
Teď uděláme tresku. K tomuhle salátu chutná skvěle.
- Přišel čas… - Na tresku.
Čas na tresku.
- Použijeme pařák. - Jasně.
Tohle je solená treska.
Namáčí se už tak 36 hodin.
Ty jo! Je zakonzervovaná pomocí soli.
A teď ji ponoříme do vody,
aby se rehydratovala a změkla, že?
Jo. Jinak by byla moc slaná.
Filety vyndáme.
Položíme je do více vrstev.
Je šílené, jak lidé dřív uchovávali jídlo.
No jo. Ryby se konzervují odjakživa.
Sůl se kdysi používala jako platidlo. Kdo měl sůl, mohl nakládat ryby.
To jsem nevěděla.
Platilo se s ní.
Necháme ji na sporáku.
- Jak ses k vaření dostala ty? - Lákalo mě odjakživa.
Líbila se mi myšlenka hoštění návštěv.
Experimentovala jsem a pak četla vaši knihu.
Díky ní jsem zjistila, že to není žádná věda.
A od té doby vařím a užívám si to.
Tohle krájíte na omáčku? Jen petržel a česnek.
Je to jenom petržel, česnek, citronová šťáva a olivový olej.
- Hele, jak… - Ještě není hotová, nerozpadá se.
Koukej. Tenhle menší filet už zkřehl.
Takhle mají vypadat. Tenhle je hotový.
A rovnou vyndám i tyhle.
Tresku zbožňuju.
Treska je srdcovka.
Jo, představuje Vánoce. Bez ní si svátky nedokážu představit.
Musím říct, že skvěle voní už po ohřátí. Mňam.
Nic neměřím. Jen pořád zkouším, jestli se rozpadají…
- No paráda. - Tahle už je.
Teď to zakápneme citronovou šťávou.
Mňam.
Chce to co nejkvalitnější olivový olej.
- A to je všechno. - Skvěle.
Váš dědeček by byl pyšný.
Je to jídlo plné svátečních barev.
- Jo, je to… - Lahůdka.
Ta ryba se salátem skvěle ladí. Textura tresky se s řepou krásně doplňuje.
Máte pravdu. Kyselost salátu vyvažuje slanost ryby.
Je to neskutečná dobrota.
A teď vám ukážu, co dělá moje rodina.
- Gumbo, že jo? - Přesně tak.
Potřebujeme kuřecí vývar, kuřecí stehýnka a klobásu.
Krevety přidáme později. Děkuju.
- Začneme jíškou. - Dobře.
Mámina rodina žije v Tennessee. V okolí Chattanoogy.
Takže černošské jídlo prostě miluju. Gumbo má spoustu různých verzí.
Já ho dělám takhle.
Kuřecí stehýnka dám do misky a trochu je okořením.
Paprikou, kajenským pepřem, oreganem a potom je osolím.
Ať se ochutí, než začneme dělat jíšku.
Do hrnce nalijeme spoustu olivového oleje. Pak přidám mouku.
- Tohle vaříš na Vánoce? - Na Štědrý večer.
Aha, jasně.
Už nám zežloutla. Začíná pomalu hnědnout.
- Je to jako barvení vlasů. - Je jako karamel.
To nevím, já vlasy nemám.
Vytáhnu hrnec a vrhneme se na to hlavní.
Kvalitní klobása andouille. Krása.
Vypadá skvěle.
Pak tam dáme kuře, všechno pěkně osmažíme
a potom přidáme další dobroty.
Děláš mi chutě. Doma si ho musím uvařit.
- Domácí gumbo? - Dlouho jsem ho nedělal.
- Je super, že ho občas vaříte. - No jo.
Tak jo, s tímhle si vystačíme.
Teď přidám cibuli, papriky a řapíkatý celer.
- Necháme je změknout. - Jasně.
Přidáme trochu česneku.
Mám takovou teorii o vaření.
Když něco vypadá dobře… Podívej, jak ta klobása obarvila olej.
Vypadá to dobře, tak to bude dobré.
- Nemůže to chutnat zle. - Tohle je ideální jídlo.
Není to nic nóbl, pěkně se vaří… a my to slyšíme.
A cítíme.
- Přesně. - Je to zážitek pro všechny smysly.
- Můžete si přivonět i ochutnat. - Jo.
Teď přidám naši jíšku, která už hodně ztmavla.
A přilijeme vývar. Rozmícháme vše, co se nám přichytilo.
Vypadá to skvěle.
Ke konci vaření přidáme ještě koření filé.
Klobásu a kuře vrátíme do hrnce.
Krása.
Voní to jako Vánoce.
Nazdárek.
- Cítím gumbo. - Slyšela jsem…
- Cítím gumbo. - Manžela.
- Rád vás poznávám. - Zdravím.
- Dělám mámino gumbo. - To jsem poznal.
Hádej, co v tom salátu je. Vše, co miluješ.
- Řepa, černé olivy, fenykl, ančovičky… - Aha.
- To je doslova antisalát. - Vše, co…
- Vše, co nesnášíte. - A nakládaná zelenina!
- Určitě jste věděl, že přijdu. - Přesně tak.
Zato gumbo, jak ho dělá Meghanina máma, zbožňuju.
Než se do něj přidá ryba.
- Dává mu trochu bokem. - Jasně.
- Tohle ale zbožňuju. - Klobásu a kuře.
Ještě přidám filé, sůl a pepř a naložím vám rýži.
- Je pikantní? Nebo ne? - Ta klobása je pálivá.
Máma ti tam dává krůtí. Tahle má větší říz.
- Podám ti ručník. Bude se potit. - Skvělý…
A co je tohle, Tome?
Nakládaná treska.
Je vynikající.
Tohle tradičně vaříte…
Tyhle dvě věci vařím na Štědrý večer.
Italové vaří rybí jídla.
Ten salát…
Výhružně na něj zírám a on mi to oplácí.
Je skvělý.
Já přitom nejsem moc vybíravý, ale vše, co nesnáším…
je v tomhle salátu.
Vše v jedné misce.
Úplně vše.
Zkusím tu klobásu. Uvidíme, co se stane.
Mám pocit, že mi vypaluje díru do hlavy.
Když se člověk zapotí, je to známka kvality.
Je to lahůdka.
Není tak dobré jako od tvojí mámy, ale je skvělé.
Ty jo.
Cože?
Panebože.
Mámu to moc potěší. Jsi na svoji tchyni moc milý.
- Dobrota. - Je vynikající.
Měla bys ho vařit častěji.
Díky. A děkuju, že jste dorazil.
- Nemáš zač. - Vážně si toho moc vážím.
Byla to zábava.
Mám pepř v oku. Nebo na tebe možná mrkám.
To nic.
Díky, že jsi přišel.
Paráda.
Nádhera.
Vánoce se blíží.
V posledních několika týdnech jsme vánoční atmosféru
cítili opravdu na každém kroku.
Díky lahodnému jídlu, co jsme uvařili.
Druhý den ale zčervená a chutná líp.
Vypadá slavnostně.
Všem krásným věcem, které jsme vyrobili.
Ale hlavně díky všem těm společným zážitkům.
Tohle je paráda.
Klapka.
Nemůžu se rozloučit, aniž bych pozvedla sklenku
na počest štábu, díky kterému tenhle kouzelný pořad vznikl.
Jejda!
Tady máte.
Na zdraví.
Ty skleničky pěkně cinkají. Vážně krásně.
- Na zdraví! - Na zdraví!
Všem vám děkuju. Dobrá práce.
Máme hotovo.
ŠŤASTNÉ A VESELÉ
Překlad titulků: Eliška K. Vítová