Downloaded from YTS.LT
Official YIFY movies site: YTS.LT
Évente egyszer választhatunk fát.
Hol van Ruth? Ő a szakértő.
- Szia! Hogy vagy? - Meghan! Jól. Örülök, hogy látlak.
Mindig megtalálod a legjobb fát. Kell egy 2,5 méteres fa.
Megnézzük, mit találunk ki.
- Én majd követlek. - Rendben.
Igen. Ez tetszik.
Ez egy gyönyörű fa.
- De kicsit túl nagy neked. - Túl nagy.
Ez nem is rossz.
- El van adva. - Igen.
Már lecsaptak rá. Mindenki megtalálja a fáját.
Ez igaz.
Utoljára nézzünk még itt körbe, hátha…
Ez egész szép.
Szép formája van.
Szerintem ez lesz az. Remek fa.
Oké. A tiéd.
- Köszönöm! - Szívesen.
Belülről szoktam feltenni a fényeket a fára, hogy bentről világítson,
aztán a szélére, kívülre.
Ugyanígy a díszekkel. Úgy kell őket feltenni, hogy meg legyenek világítva.
Imádom a feldíszített fát.
Szeretem benne, hogy egy olyan terület az otthonunkban,
ahol leképezhetjük a családunk történetét,
megtapasztalhatjuk az idő múlását, életünk különböző fejezeteit
a díszeken keresztül.
Számomra a fa részét képezi az ünnepi emlékeknek és érzéseknek.
Imádom.
SZERETETTEL: MEGHAN
Imádom az adventi naptárakat. Akartam készíteni a gyerekeimnek is.
Vannak készen kapható kisebbek, minden napra egy kis csokival.
A lényege, hogy minden egyes napra jut egy kis meglepetés és öröm
24 napon át karácsonyig.
Nem kell nagy dolgok legyenek. Csak apró gesztusok.
Ezt írtam rá: „Szeretlek, mert olyan kedves vagy.”
„Szeretlek, mert olyan bátor vagy.” Kis kincsek.
Igyekszem teljesen átadni magam annak, hogy különlegessé varázsoljuk a hónapot,
miközben lezárjuk az évet.
De nem kell ennyit vállalni.
Merüljünk el az apró különlegességekben, amik örömet okoznak.
Remélhetőleg ezek még sokáig meglesznek.
Minden hagyomány kezdődik valahol.
MEGFŰSZEREZZÜK AZ ÜNNEPEKET
Kezdődjön az ünnepi időszak!
Nagyon várom az első vendégemet.
Will Guidara látogat el hozzám.
Évekkel ezelőtt ismertem meg
a díjnyertes étteremben, az Eleven Madison Parkban.
Kétgyermekes apuka és író.
Ő írta a számomra nagyon inspiráló, Unreasonable Hospitality című könyvet.
Ha már eljön, fogadjuk túlzott vendégszeretettel.
Kicsit nyomozgattam.
Beszéltem a feleségével, Christina Tosival, aki már járt nálunk,
és megtudtam, hogy imádja a cacio e pepét.
Nem köszöntöm egy tál cacio e pepével, az túlzás lenne.
De készíthetnénk egy kis gougère-t,
pompás, puffasztott kis finomságot, cacio e pepe ízesítéssel.
Ezt fogjuk elkészíteni neki.
Aztán egy kicsit szeretném kifaggatni arról,
hogy hogyan ülteti át a vendéglátás fine dining alapelveit,
és alkalmazza őket a saját otthonában?
Lássunk hozzá a gougère elkészítéséhez!
Először elkészítjük a tésztát.
A gougère klassz ünnepi előétel. Mutatós, pedig elég egyszerű.
Tej és egy egész rúd vaj.
Felkockázom. Jöhet egy kis só és bors.
Ez adja majd a cacio e pepe ízt. Imádom a cacio e pepe tésztát.
Egy kellemes tésztaétel, rengeteg sajttal és fekete borssal.
Ezt most felforraljuk.
Elkezdem hozzáadni a lisztet.
Olyan, mint a fondü.
És a fondüre soha, senki sem mond nemet.
Nagyon jó az illata.
Jó sűrű lett. Szerintem levehetjük a tűzről.
Látjátok, hogy összeállt? Erre nem számítottunk.
Kicsit átkeverem magában, hogy hűljön.
Felveszek egy kötényt.
Szépen alakul a tészta.
Megy bele a pecorino és a parmezán.
Aztán beletöltjük a tasakba.
Markáns illata van. Imádom. Nem való annak, aki nem szereti a borsot.
Sem annak, aki nem szereti a sajtot. Vagy a finomságokat.
Aki viszont szereti ezeket, az díjazni fogja ezt az ételt.
Igen, kerek, klasszikus gougère forma.
Nedves ujjal finoman lenyomkodjuk a tetejét.
Megkenjük őket egy kis tojással.
Lekenjük a gougère-t.
- Csak le ne kenj neki egyet! - Lekenjük a gougère-t.
Igen.
Jaj, ne! Lekent egyet a gougère-nek.
Egy jó nagyot.
Mennek a 220 fokos sütőbe, 15-20 percre.
Szépen fel fognak puffadni.
Őket kényelembe helyezzük itt, én pedig feltakarítok.
És készítünk egy kis édességet, amit rénszarvastápnak becézünk. Lássuk!
Idézzük fel a múltat.
Arról van szó, hogy felnőttként tudatosabban étkezünk,
de az ünnepekhez köthetően vannak nosztalgikus ételek, amik velünk maradnak.
Szedjük össze, ami kell!
Az én kis kincsvadászatom.
Ezt csak bedobjuk egy pillanatra a mikróba.
Egyharmad csésze mogyoróvaj, egy kis vanília.
Gyerekkoromban ezt kölyöktápnak hívtuk. Egy egyszerű nassolnivaló gabonapehelyből.
De az ünnepekre való tekintettel rénszarvastápnak fogjuk hívni.
Tökéletes ajándék, amit Will hazavihet a feleségének,
aki imádja a nosztalgikus édességeket.
Az általános iskolai matektanárom, Miss Linda imádta ezt.
Boldoggá tett, hogy imádott valamit, amit én készítettem.
Te jó ég!
Két csésze porcukor.
Ez jó sok cukor.
Olyan ártatlannak tűnik, amikor készen van.
A jó hír az, hogy nagyon finom.
Karácsonyi hangulatot teremt.
Porcukros, mennyei, csokis, mogyoróvajas rénszarvastáp.
Rendet rakunk. Hagyjuk hűlni, majd egy szép tálba tesszük.
A gougère 15-20 perce sül.
Lássuk, hogy állnak!
Szépségek!
Jól néznek ki.
Átszedem egy tányérra, hogy ne süljön tovább.
De cukik!
Most jöhet a rénszarvastáp!
Egy részét elnassoljuk.
A többit haza akarom küldeni vele a feleségének.
Oké.
Ideje levenni a kötényt, és felkészülni a vendégünk fogadására.
Helló!
- Szia! De rég találkoztunk! - Ezer éve nem láttalak!
- De jó látni! Köszi, hogy eljöttél. - Köszi a meghívást.
Mondta a feleséged, hogy nem kicsit vagyok oda a könyvedért, hanem teljesen?
Rengeteg embernek odaadtam már.
- Köszi! - Gratulálok!
Idén ma éreztem először a karácsonyi hangulatot.
- Itt elég ünnepi a hangulat. - Igen.
Nagyon is ünnepi.
Hallottam valakitől, aki jól ismer téged,
a kedves feleségedtől, hogy szereted a cacio e pepét.
Imádom.
- Csináltam cacio e pepe ízű gougère-t. - Ne! Köszi!
Szívesen! Aztán egy régi kedvencemet, kölyöktápot.
Ezt vidd haza a feleségednek, ez meg a miénk.
- Ennek nem tudok ellenállni. - Remek!
- De ezzel fogom kezdeni. - Bátran! Jöhet egy ital?
Ihatunk Barolót. Passzol a cacio e pepéhez.
Vagy pezsgőt.
- Igyunk Barolót! - Oké! Imádom!
- Csináljuk! - Ez remek!
Számomra nagyon fontos…
Itt a szemetes.
…ha vendégeket fogadok otthon…
Sokaknál itt csúszik félre.
Néha az emberek annyira igyekeznek lenyűgözni a vendégeiket,
hogy elfelejtik, valójában miért is hívták meg őket.
Hogy kapcsolódjanak és időt töltsenek együtt.
Igen. Nincs annál stresszesebb, mint egy stresszes háziasszonyt nézni.
Inkább rendelek kínai kaját.
- És figyeljünk egymásra. - Legyünk együtt. Egyetértek.
- Egészségedre! - Egészségedre!
Ha a vacsorapartikra gondolok, amiken részt vettem,
nem emlékszem, mit ettem.
Csak arra emlékszem, hogy amikor hazamentem…
- Tele volt-e a szívem. - Tele volt-e. Igen.
Az ünnepek a legjobb példa erre. Az emberek belehajszolják magukat,
ahelyett, hogy minden egyes nap valami aprósággal ünnepelnének.
És izgulunk, hogy minden tökéletes legyen,
és közben elvész a hibákban rejlő varázslat.
Igen. Az emberi kapcsolatból fakadó tökéletes tökéletlenség.
- Igen. Értitek már, miért van itt? - De…
Pontosan!
Ezért lettünk rögtön jóban.
Mindketten értjük ezt, ösztönösen.
Tehetünk bizonyos dolgokat, amiktől mások úgy érzik, hogy…
- Értjük őket. - Értjük őket.
Amitől úgy érezzük, összetartozunk. Látjátok?
Istenem, egyszerre mondtuk!
Karácsonyi crackereket fogunk készíteni.
- A játékot, nem a kekszet. - Király!
És megtölthetnénk értelmes dolgokkal
random mütyürök helyett, attól függően, ki kapja.
Mi kerüljön bele? Egy szerelmes levél, egy kedves kis üzenet.
Szóval ilyet készítünk. Fantasztikus! Hozzam a poharad?
Hozd, mert én ezt hozom.
Imádom. Csináljuk!
Minden elő van készítve.
Nem semmi!
Hát nem édes?
Fantasztikus!
Szóval karácsonyi cracker.
Ez régi hagyomány nálad?
- Az Egyesült Királyságban ez… - A kultúra fontos része?
- A karácsonyi ünnepekkor biztosan. - Ez király.
Keresztbe tett karral szokták.
- Tényleg? Együtt? - Az asztal körül ülve.
- Igen, egyszerre húzzák meg. - Fantasztikus!
- Jó érzés együtt csinálni. - Közösségi pillanat.
Úgy találkoztam ezzel először, hogy mindig volt benne egy szerencsesüti méretű
vicc vagy rejtvény, és valami édes.
- Taníts meg! - Oké.
Készen is megvásárolhatjuk,
vagy kivághatjuk sablonnal bármilyen csomagolópapírból.
Mindegyik mintából van egy pár,
szóval gondolj arra, akinek oda szeretnéd majd ajándékozni,
hogy neki mi tetszene.
Mielőtt elkezditek… tele a munkaterület.
Egy utolsó falat, és tegyétek magatok mögé.
Ő a rendezőnk. A brooklyni ünneprontó újra lecsapott.
- Karnyújtásnyira van. - Pont kézre esik nektek.
Pontosan ide, így van.
- Oda, a B kamera elé. - Nem tudom, miről beszélsz.
Legyen a gougère közelebb a stábhoz.
Pontosan.
Ez egy kartonpapírtekercs.
Leragasztjuk, hogy rögzítsük.
Jó érzéssel tölt el ez.
- Örülök neki. - Nagyon magabiztos vagyok.
És majd ettől a kis szerkezettől fog…
- Igen, oké. - Oké?
- Ezt betesszük a közepébe. - Csak így.
Mivel töltsük meg?
Ha a lányodnak készíted…
Cukorka, csoki. Konfetti mindenképp kerüljön bele.
Igen, rengeteg konfetti, középen.
Van még itt szárított virág, csokoládé.
- Tudod, mi tetszik ebben? - Mi?
Ez, hogy csináljunk egy előre eltervezett, mókás dolgot
az étkezés elején, nagyon király ötlet.
Igen, és klassz élmény az egész.
De amikor kinyitjuk, és rájövünk,
hogy ez kifejezetten nekünk készült… Megvehetjük készen kis.
- Így tudjuk, hogy időt szánt rá a másik. - Igen.
Ez pont olyan, mint amikor az élményre emlékszel a legjobb vacsorapartikból,
nem az ételekre.
- Ez az. Ez a cél. - Igen.
Összeragasztjuk, hogy egyben maradjon. De majd a szalag fogja össze a végén.
Masnit is köthetünk rá, de elég, ha összekötjük.
A szeretet tartja majd egyben, amit az iránt érzünk…
- Akinek készítjük. - Erről van szó, Will!
Ez fogja összefogni. Ez tartja igazán egyben.
Lili mostanában szeret felnőtt hölgyként viselkedni.
Ez egy levendulás golyós üvegcse. Valami ilyesmire gondoltam neki.
Amikor palacsintát sütünk, az első mindig rosszul sikerül, ugye?
Ez az én rossz palacsintám. Félredobom, és újrakezdem.
A férjem kap egy szerelmes levelet, egy csokit, egy kis kalapot.
Most már kezdek ráérezni.
- Igen, pontosan. Kezdesz belejönni. - Most már jó.
- Szerintem ez szép lett. - Pompás!
És milyen jól nézne ki egy megterített asztalon.
Most jön Archie. Kap egy kis hamburgert. Imádja a piros színt.
Csinálok egyet a feleségemnek. Ráírom a kalapra, hogy „szeretlek”.
Felhívom Christinát. Megigazítom a hajam, mielőtt felveszi.
Szia!
- Szia! - Hogy vagy?
- Szia, barátom! - Szia, mama! Úristen!
Nézd, mit csinálunk!
A férjed egy igazi őstehetség.
Ilyeneket készítünk. Tudod, mi az a cracker?
- Igen! - A következő a helyzet.
Neked már készítettem egyet. Nem árulom el, mi van benne.
Most jön Sonnyé.
Van bármi, amiből járművet csinálhat, és tologathatja a padlón?
A crackerbe? Bele akarjátok tenni?
Vannak itt Matchbox autók?
Én is csináltam neked valamit. Édes, és a mikróban készült.
Csajszi, te aztán tudod, mi a szívem vágya! Értjük egymást.
Cukik vagytok! Jó szórakozást!
- Szia, Meghan! Jó mulatást! - Szia!
Hát tudod…
Hallod… Oké.
Találtak kisautót?
A televízió varázsa.
Ez már túlzás…
- Túlzott vendégszeretet. - Köszönöm.
Mintha megjósoltuk volna.
- Kösz, lányok! - Ez nagyon király.
Köszi! Csodálatos.
Szép munka, emberek!
Csináljunk egyet magunknak, amit…
- Kinyitunk. Jó ötlet. - Igen.
- Vetnétek egy pillantást a kézírásra? - Annyira menő a kézírásod!
Ez most komoly?
Remek a stílusa.
Az ünnepek arról szólnak, hogy megállítjuk a világot épp elég időre ahhoz,
hogy ápolhassuk a számunkra fontos kapcsolatainkat.
Igen. Számomra a háziasszonykodás egyik legfontosabb alapelve a kellem.
Szerintem ettől érzik otthon magukat a vendégek.
Imádom.
- Kellemes ünnepeket! - Neked is!
- Ez szuper. - És a családodnak is.
- Megnézzük, működik-e? - Igen!
- Lássuk! - Egy, kettő, három!
Erről van szó!
Ez az!
Jó reggelt!
Ma pizsamában van, emberek. Ennyire szeretem a barátnőmet.
Miért van rajtam pizsama egy tévéműsorban? Van az én drága Lindsay barátnőm.
Barátok vagyunk 17 éves korunk óta.
Náluk van egy családi hagyomány.
Mindig egyforma pizsamában töltik az ünnepeket.
Linds kedvéért kénytelen voltam pizsamába bújni a villásreggelinkre.
Egyforma pizsiben leszünk.
Kelly is újra itt lesz, akivel össze vagyunk nőve.
Az egyik legjobb barátom.
Kel nélkül nem teljes az ünneplés.
Imádom a karácsonyi villásreggeliket.
A családommal minden évben csináljuk. Előre dolgoztam.
Valami édes, valami sós.
Kezdjük az ünnepi, fahéjas csillaggal!
Van itt három réteg tészta, amit korábban előkészítettem.
Lényegében megkenjünk barna cukorral, vajjal és fahéjjal.
Mind imádjuk a fahéjat.
Aztán megtekerjük, és gyönyörű hópehely formája lesz.
Megvan a három réteg,
és ezt elosztjuk közöttük.
Sütés közben szépen el fog olvadni.
Oké, most jöhet rá a második réteg.
Tegyünk egy üvegtálkát a közepére.
Ez majd a helyén tartja.
Átvágod az összes réteget.
És szépen megcsavarjuk…
ebbe az irányba.
És amelyik hozzáér, azt a másik irányba csavarjuk.
Összecsípjük, hogy egyben maradjon.
És ezt körben végig megcsináljuk.
És most újra, megcsavarjuk egy kicsit.
Szépen megkentük. Nagyon jól néz ki.
Akárcsak te, drága Guy! Érzi a finom illatokat.
Előkészítettem a hozzávalókat a mini quiche-ekhez.
Van itt karamellizált hagyma.
Van egy kis bacon, amit majd a quiche Lorraine-be teszünk.
És párolt spenót a quiche Florentine-be.
Ez pedig a mini quiche-ek tésztája.
Gluténmentessel is készültem az én drága Lindsay-mnek.
Kell egy csésze sovány tejszín.
Sűrű, krémes, finom.
Kétféle sajtkeveréket készítünk,
hogy szép tojáskeveréket kapjunk.
Imádom a Gruyère sajtot.
Só és egy kis szerecsendió.
Ó, Lorraine! A jó öreg quiche Lorraine.
Itt van nekünk Flo és Lorraine.
Imádom a spenótot.
Ebbe teszek egy kis parmezánt, hogy kicsit más ízű legyen.
Bacon, dupla sajt. Kényeztető finomság. Nyami!
Na lássuk! Fahéjas csillag.
A quiche babák.
És sütünk egy kis körtét.
Tegyünk rendet, mielőtt belekezdünk?
Az egyik legegyszerűbben elkészíthető édesség a sült alma és a sült körte.
Főiskolás koromban
fogtam egy almát, kimagoztam.
Ráraktam egy kistányérra. Tettem rá mézet és fahéjat.
Letakartam egy tállal, és betettem a mikróba.
Kész is volt a sült alma. Szedtem rá fagyit. Nagyon ünnepi volt.
Ez most a felnőtt verzió.
De egyébként
sokféleképpen elérhetjük ugyanezt a célt.
Nagyon egyszerű.
Megtöltjük őket pár egyszerű finomsággal. Például vajjal.
Egy kis gyömbér is mehetne rá.
Szuper gyors és egyszerű.
Egy kis reszelt citromhéj is passzolna hozzá.
Gyorsan kell dönteni, szétnézve a konyhában,
és arra gondolunk, hogyan tehetnénk még ínycsiklandóbbá ezt?
Az ízek egyensúlya fantasztikus.
Kell bele valami édes.
Nagyra értékeljük a méhek kemény munkáját.
Mehet be a sütőbe 190 fokra, nagyjából 20 percre.
Erről van szó!
A kis bébi quiche-ek.
Pár gluténmentes.
Szerintem a lányok imádni fogják ezt.
Úristen! Te jó ég!
- Szia! - Ünnepi hangulatban van. Imádom!
Isteni illat van!
Kopp, kopp!
- Megjött! Szia! - Helló! Szia!
Úristen, szőkébb lettél!
Nagyon szőke.
Köszönöm.
- Gyönyörű. Pezsgőt? - Igen, kérek.
Úgy örülök, hogy itt vagytok.
Ez egy kis gránátalmaszirup.
Szép lett.
Egészségetekre!
Oké.
Hű, de jó!
Gyönyörű lett.
Fantasztikusan néz ki.
Hozok szalvétát. Lássatok neki!
- Kértek hozzá joghurtot? - Igen.
Megkóstolom a körtével.
Nagyon egyszerű.
Ez isteni finom.
Nagyon jó.
Ha ízlik neki valami, táncolni kezd. Kezdődik.
Vicces, mert igaz.
Egy Florentine és egy Lorraine.
- Jöhet a fahéjas? - Igen.
- Sajnálom szétszedni. - Tessék, lányok!
Ez a darabka is tökélesen néz ki.
Terveim vannak a villásreggeli után.
Ünnepi koszorúkat fogunk készíteni.
Még sosem próbáltam. Mindhármunknak más a stílusa.
Ez nem verseny.
Kíváncsi vagyok, mennyire lesz más mindhármunké.
Öltözzünk át, és kezdhetjük!
Te jó ég!
Ezt mind felhasználhatjuk a koszorúhoz.
Imádom.
- Megmutathatom, hogy kell? - Igen, kérlek!
Az alapja állhat gallyakból vagy drótból, és vannak különböző méretek.
Menjünk át ehhez az asztalhoz!
Azt hittem, a koszorúk úgy készülnek,
hogy összeállítjuk az asztalon, majd rögzítjük az alapra.
De ehelyett kis kötegeket állítunk össze,
és elkezdjük összedrótozni őket.
Ezt így körbe…
- Ugye? Ezt már rögzítettük is. - Igen.
A második valószínűleg ide jön.
Eltakarja a végét. Folyamatosan építjük és forgatjuk menet közben.
A díszítő elemeket később is rögzíthetjük rá.
- Oké. Csináljuk! - Hajrá, csajok!
Nagyon komolyan veszem.
Igen, azt látom.
- Tudd, hogy nagyon koncentrálok. - Oké.
Mennyire vadultok meg? Milyen magas legyen?
- Csak tőled függ. - Oké.
- Ez szép. - Nagy.
Ha lúd, legyen kövér.
- Jól érzed magad? - Vízben van.
- Meglepetés. - Váratlan fordulat.
Ezért olyan friss az illata.
Imádom a szezonális koszorúkat.
- Kedves dekorációs elem. - Olyan ünnepi.
Olyan jó, amikor odasétálunk valakinek a bejárati ajtajához,
és egy különleges dísz fogad.
- Egyetértek. - Még sosem csináltam.
Úristen! Talán most ebből…
- Új hagyomány lesz. - Hagyomány.
Milyen kedves dolog vinni valakinek.
Micsoda ajándék lehet a házigazdának!
És elmondhatjuk, hogy „én csináltam”. „Tényleg?”
Beborították a teámat az ágak.
Tetszik, hogy a tiéd laza. Jól néz ki.
- Ez csak a kezdet. - Jó móka.
Úgy érzem, én igazából egy hatalmas virágkoronát készítek.
Istenem!
Imádom.
- Majdnem kész. - Igen.
Hatalmas szalagokat képzeltem el rá, de nem passzol.
Kell egy masni. Most divatosak a masnik, nem?
Te ezt mondtad nekem.
- Profi lett ez a koszorú. - Köszönöm.
- Szépen halad vele. - Szép munka!
- Köszönöm. Megvennéd? - Egy igazi koszorú.
Odanézzenek!
Ez azt is bizonyítja, hogy ehhez nem kell profinak lennünk.
Első alkalommal készítjük, és szépen alakulnak.
Úristen!
Gyönyörű.
- Hadd lássam a tiédet! - Igen.
- Tettem rá csengőt. - De jó!
A csengővel tökéletes!
- Én is imádom. - Tökéletes.
- Szép munka, hölgyeim! - Igen.
- Büszke vagyok a koszorúinkra. - Nagyon jók.
Köszi, lányok! Csodálatos nap volt.
- Nagyon jó. - Szívesen.
TIPPEK ÉS TRÜKKÖK AJÁNDÉKCSOMAGOLÁSHOZ
Eljött az ajándékcsomagolás ideje.
Lássunk munkához!
Imádom egy szín különböző árnyalatait felhasználni és a viaszpecsétet.
Hasznos, hogy előre elkészíthetjük.
Aznap pedig egy viaszrúddal és egy ragasztópisztollyal,
ahelyett, hogy az ajándékot pecsételnénk le, előre kész vannak,
és ráragaszthatjuk kétoldalú ragasztószalaggal
vagy egy kis forró ragasztóval.
A legapróbb részlet, amitől rögtön ünnepibb lesz az egész.
Az egyik legmókásabb technika, amikor másképp hajtogatjuk rá a papírt.
Ha nem befelé hajtjuk, hanem kifelé, teljesen más hatást érünk el.
Szépen rásimítjuk.
Először lefelé hajtjuk.
Aztán a másik oldalról rásimítjuk erre.
Egymásra hatjuk a rétegeket, hogy dekoratívabb legyen.
És a másik oldalt is ráhajtjuk.
Meglepőbb hatást érhetünk el vele.
Most mehet rá egy masni vagy csengő.
Egy szál bármi.
Vagy akár bele is dughatunk valamit.
Ez csak rozmaring.
Körbekötjük egy darab dróttal, mini koszorút készítve.
Jól mutatna a tetején, de eltakarná a szép részt.
Egy pici masnival aranyos lenne.
Ezt levehetjük, és rátehetjük ezt a gyönyörű mini koszorút.
Mind jártunk már úgy,
hogy nem volt más lehetőségünk, mint ajándékzacskóba rakni valamit.
De van más lehetőség is.
Tudjuk, hogy ilyen hosszúnak kell lennie,
és nagyjából tudjuk, hol érnek véget a lábai.
Levágunk egy ekkora darabot a papírból. A közepén lesimítjuk, és itt behajtjuk.
És félbehajtjuk.
Itt fogjuk ráhajtani. Hajtsuk be!
Szia!
És most már nincs más dolgunk, mint szalagot kötni mindkét végére.
Csinálunk itt egy kis gödröcskét.
Mint egy karácsonyi cracker. De cuki lett!
Egy másik anomálisa az ünnepekkor,
hogy hogyan csomagoljunk be egy borosüveget.
Imádom a furoshiki nevű japán csomagolási módszert.
Bemegyek egy vintage boltba, ahol árulnak sálakat is, pár dollárért.
Ezt felemeljük. A másik oldalon is.
Csinálunk egy virágot a tetején.
Körbetekerjük az egyik oldalon.
Úgy kell kinézzen, mint egy virág.
Megkötjük. Jaj, várjunk!
Díszítsük fel kéznél lévő apróságokkal.
Rendkívül egyszerű és elegáns.
Szép lett!
Ma este meglátogat egy új barátnőm. Sportoló, folyton edz.
Arra gondoltam, gondoljuk újra az egyik kedvencemet, a mártogatós tálat.
A koszorúkat ünnepi dekorációnak tekintjük.
Ezzel modernizálhatunk egy hagyományos dolgot.
Zöld zöldségeket válogattam össze.
Körberakosgatjuk, és középre megy a szósz.
Vagy az aljára tesszük a szószt,
mintha ez lenne a masni a koszorún.
Egymásra rétegezem a különböző textúrájú zöldségeket.
Brokkoli, spárga.
Mint tudjuk, szeretem kinyitni a borsót, hogy izgalmasabb látvány legyen.
Osaka Naomi látogat meg.
Elképesztő sportoló,
és most már anya is.
Várom, hogy beszélgessünk erről, hogy megkérdezhessem, milyen érzés,
és hogy jobban megismerhessem.
Szeretném igazán klassz dologgal fogadni.
Úgy is elhelyezhetünk pár zöldséget, mintha karácsonyfadíszek lennének rajta.
Egy kis retek, gránátalmadarabok itt-ott.
De cuki!
Ez egy bolti tahinis mártogatós.
Szerintem szereti a csípőset. De azért inkább visszafogom magam.
Az így néz ki.
És hogy ellensúlyozzuk a csípőset, megy bele egy kis adag méz.
Készül az almabor is.
Ez bolti változat,
de tettem bele citrushéjat, vaníliarudat és melengető fűszereket.
Készüljünk fel a vendég fogadására!
Szia! Isten hozott! Kellemes ünnepeket!
Neked is!
Készítettem neked egy koszorút idéző mártogatós tálat.
- Egészségedre! Elég meleg. - Egészségedre!
Ez egy tahinis mártogatós.
Tettem bele egy kis csiliolajat.
Nagyon csípős?
- Szereted a csípőset? - Igen.
Akkor láss hozzá! Ízleni fog. Igyekeztem, hogy ne legyen túl csípős.
- Ugye? - Igazad volt, csípős.
De finom.
Mit szeretsz legjobban az ünnepekben?
Őszintén szólva a családomat.
Sokat utazom, így nem tudok túl sok időt tölteni velük.
De az ünnepi időszakban a családunkra koncentrálhatunk,
és jól esik szünetet tartani és csak élvezni az életet.
Az edzések között tudsz egy kicsit lazítani?
Szoktam pihenni, de közben a lányom után rohangálok, szóval…
Pontosan. De ez a jó fajta nem-pihenés, ugye?
Ezek az igazán lélekemelő és csodás pillanatok.
- Igen. - Ugye?
Terveztem mára valamit, amit remélem, a lányod imádni fog.
Mehetünk kézműveskedni? Menjünk!
Mondom, miről lenne szó. Van két bögrénk és ez a tányér.
Kidíszítjük a Télapónak szánt sütis tányért és bögrét.
Ez cuki.
Bármit bevethetünk. Vannak festékek, ecsetek, akril filcek.
Oké, vágjunk bele! Valahol el kell kezdeni.
Gyakorolni fogok. Nem tudom, hogy kell magyalágat rajzolni.
Nem jó.
Nem ilyen.
Próbálok kitalálni, milyen díszítést rajzoljak rá.
Ez aranyos.
- Shainak vagy Shaynek kell ejteni? - Shai.
De édes!
Shai, de nem szégyenlős.
Ez jól néz ki. Vagy megőrültem?
Nem vagy őrült, az biztos, nagyon kedves vagy.
Olyan a tányérom, mintha tele lenne denevérekkel.
Kérlek, ne nézz ide!
Fontos kipróbálni olyan dolgokat, amikben nem vagyunk túl jók.
Jobb, ha emlékeztetem erre magam, amikor rajzolni próbálok
vagy teniszpályára lépek.
Ez fájdalmasan rosszul megy nekem.
Most már látnom kell, mert ahogy nyilatkozol róla…
Senkinek sem kell látnia. Nagyon rossz.
Biztos láttam már rosszabbat.
Szerintem nem.
Anyukám megtalálta egy régi bizonyítványomat, amin ez állt
a testnevelés résznél:
„Labda eldobása és elkapása: nem értékelhető.”
Még jegyet sem tudtak adni rá.
Szeretsz rajzolni?
Mondjuk, hogy próbálkozom a divattervezéssel.
De király! Szereted a divatot?
Igen. Imádom, hogy kifejezhetjük magunkat,
anélkül, hogy megszólalnánk.
Igen.
A Nike hagyja, hogy megtervezzem a ruháimat,
és ezeket szoktam hordani.
Nem tudom, nem túlzás-e
ez a sok különböző szín.
Mint a karácsonyi fények.
Anya készítette. Shai imádni fogja.
Oké, akkor folytatom.
Itt van.
Oké, elkötelezted magad. Most ideje nekem is.
Újrakezdem, mondjuk egy masnival.
Ez jó ötlet.
Ide jön pár csokis keksz és sárgarépa. Süti a Télapónak, répa a szarvasnak.
Ez már jobb lett.
- Az mi? - Oszaka Japánul.
Ez király!
Lehet, hogy jobb lesz, ha inkább maradok a kézírásnál.
Látom, te mindent beleadsz.
Nagyon jó lett.
Jó érzés csak úgy improvizálni.
Tetszenek az ecsetvonások is.
Köszönöm!
Megint írsz.
Maradok annál, amihez értek.
Nagyon szép. Ez amúgy szerintem csalás.
Tetszik a tiéd. A karácsonyra!
- Kap egy védőréteget, aztán elküldöm. - Köszönöm.
A gyerekek imádni fogják.
Kedves Télapó! Jó gyerekek voltunk. Vigyázz az úton! Puszi, Archie és Lili
EGYSZERŰ ÉS ELEGÁNS, KÉZZEL FESTETT KEKSZEK
A kekszdíszítés klassz családi program lehet,
de akkor is nagyon szórakoztató, ha a gyerekek már lefeküdtek,
és csendes, nyugodt, meditatív tevékenység nekünk.
Ez ehető ételfesték.
Érdemes mandulakivonatot keverni bele
a különböző színtelítettség érdekében, és az íze miatt is.
Imádom az ecset textúráját. Dimenziót ad neki.
Ez egy kedves vízfestékes technika. Nem vagyok művész,
de ehhez nem is kell annak lenni. Csak játszunk kicsit.
Végül is ez csak egy keksz.
Nehéz elrontani.
Talán ellentmondásosnak tűnik,
de ezek a nyugodt pillanatok
teremtik meg majd végül azt az energiát,
amit kiélvezhetünk az ünnepek alatt.
Gondoskodnunk kell magunkról, hogy másokról is tudjuk gondoskodni.
Egy pici cukormáz.
Jöhet bármi, ami számunkra mozgó meditációt jelent.
Egy kis koszorú.
Legyünk megengedőek.
És igyunk azt, ami jól esik.
Alig várom az utolsó vendégünket.
Tom Colicchio jön hozzám.
A tévéből ismerem, olvastam a könyvét, és a rajongója vagyok.
Izgatott vagyok, de lazára veszem.
A Csúcsséf volt az egyik kedvenc műsorom.
Tom már több mint 20 évadon át volt a zsűri elnöke.
Egyszerűen elképesztő séf és étterem-tulajdonos.
Öt James Beard-díjat nyert.
És Tom Colicchio írta a Think Like a Chef című könyvet.
Megváltoztatta a konyhához való viszonyom.
A nézetei átformálták, hogyan gondolkodom séfként.
Ahelyett, hogy „vegyünk meg mindent a recepthez, és készítsük el”,
úgy állok hozzá, hogy mit készíthetnék abból, ami itthon van?
Készítünk egy vendégváró koktél Tom Colicchiónak.
Azt csiripelték a madarak, hogy imádja a kandírozott gyömbért.
És arra gondoltam,
kicsit feldobhatnánk a tipikus French 75 koktélt.
Ez egy remek ginkoktél. Könnyű, de azért ünnepi,
mert készítettem hozzá körte-gyömbér szirupot.
Tegyük bele a három hozzávalót!
Mik az arányok?
Kettő, egy, három. Ez volt az első körzetszámom.
Két uncia gin.
Felöntjük majd pezsgővel,
szóval a ginnel csak óvatosan, gyerekek.
Egy uncia citromlé.
Még egy.
Egy uncia körte-gyömbér szirup.
Nagyon elegáns.
Családi receptekről és hagyományokról fogunk beszélgetni.
Olasz-amerikai családból származik.
Vannak igazi nagy kedvencei,
például a nagyapja céklasalátája, a sózott tőkehal.
Olyan ételek, amikhez érzelmi kötelék fűzi.
Elegáns.
Körülbelül három uncia pezsgőt töltünk rá.
Édesanyám évek óta gumbót készít minden szenteste.
Csak évente egyszer készíti el. Szóval gumbót is fogunk készíteni.
Remek nap lesz.
A díszítés kandírozott rozmaring, bogyók, és Tom kedvence, kandírozott gyömbér.
Szerintem ünnepi lett. Pezsgő délutánunk lesz.
Helló!
Hatalmas rajongód vagyok!
- Szia! - Hogy vagy?
Örülök, hogy itt vagy!
- Mennyi finomság! - Ünnepi a hangulat.
Tudom, hogy szereted a gyömbért. Letörlöm a pultot.
Ez egy French 75, egy kis csavarral.
Friss és finom. Egészségedre! Kösz, hogy eljöttél.
Örülök, hogy itt vagy. Jól fogjuk érezni magunkat.
Kíváncsi vagyok a családi receptjeitekre, hagyományaitokra és minden ilyesmire.
Olasz-amerikaiként mindig a hét hal lakomájával ünneplünk.
- Bár ma már inkább 13-1 hallal. - Tényleg?
Hozzáadtunk párat.
De mindig volt céklasaláta is.
Van benne cékla.
És lila hagyma, zeller, articsókaszív és cseresznyepaprika keveréke.
Én teszek bele édesköményt.
Mindig kerül bele marinált fekete olajbogyó,
sok petrezselyem, fokhagyma, szardella.
- Vegyes savanyúság. - Igen.
Elmondhatom, miért nevetek?
Alig várom, hogy megkóstolhassam,
mert ritkán főzünk olyasmit, amit a társunk nem szeret.
Ha fel kéne sorolnom, hogy a férjem mit utál a legjobban…
A céklát?
- Igen, a cékla az egyik. - Hát persze.
- A fekete olajbogyót. - Oké.
Az édesköményt.
Komolyan?
Szóval utálná ezt a fogást.
- Szóval… - És a savanyúságot.
Készítsd el! És meg fog szeretni minden hozzávalót.
Utálja az összeset.
És én sem ettem ilyesmit,
főleg nem egyetlen fogás részeként, már régóta. Isteni!
Rendben, mivel kezdjük? A céklasalátával?
- A hallal? - A salátával.
Kell pár vágódeszka.
Cékla, cékla, cékla! Jöjjön a cékla!
- Édeskömény. - Igen, vegyük elő azt is!
Itt a cékla és az édeskömény.
Hozok lila hagymát.
Petrezselyem is kell.
- A gyömbér itt lesz. - Tökéletes.
- Úgy tudom, így szoktad. - Igen, így van.
A Csúcsséf forgatásán mindig van egy üveg kandírozott gyömbér a kamrában.
Senki sem használta még, de én mindig nassolok belőle.
Sok éve fogyasztod.
- Kell egy fazék víz. - Máris.
Hideg víz.
Ehhez sokkal több cékla kell, de ma kis adagot készítünk.
Húsz embert vendégelek meg szenteste…
- Húsz főt? - Igen.
- Nem semmi vállalkozás! - Igen.
A nagyszüleim nem csináltak nagy ügyet belőle.
Megérkeztél, ettél egy tál ételt, ennyi.
Amikor nagyapám meghalt, nagyanyám idős volt.
Átvettem a szervezést, és nagy eseményt csináltam belőle.
Eljött a te időd.
Fontos, hogy ezeket hideg vízben és nagyon lassan főzzük meg.
Olyan sűrű, hogy ha gyorsan felforraljuk, a külseje megfő, de belül nyers marad.
Oké, remek.
Amikor elkezdtem én főzni szentestére, onnantól kezdve éreztem ünnepnek.
Elkapott a hangulata.
Mások nem izgulnak, ha neked főznek?
Igen és nem. Nem sok meghívást kapok.
Emiatt van.
- Pontosan. - Biztos.
Izgulnak, pedig én, akár hiszed, akár nem, megbocsátó vagyok, ha ételről van szó.
Nem igazán érdekel, nem vagyok válogatós. A műsorban szerepet játszom.
- Az otthoni főzés más. - Pontosan.
Nem az, hogy nem izgat, de nem vagyok válogatós.
Ez kész. Remek.
Ezek gyönyörűen megfőttek. A héja könnyen lejön.
Főleg, ha lassan főzzük, nagyon könnyen lejön.
Ne legyen túl vékony, inkább nagyobb darabok.
Értem. Megy bele egy egész szardellakonzerv is?
- Igen. - Imádom.
Honnan ered ez az étel?
A nagyapám főzött szenteste. És mindig elkészítette ezt is.
A gyerekeknek általában nem ízlenek az ilyen ételek.
Mi imádtuk.
A családom átjön hozzám szenteste…
- A fiaid szeretik? - A nagyobbik megőrül érte.
Általában nagy adagot készítek, mert mindenki haza akar belőle vinni.
Szerinted csak az íze miatt imádják, vagy az érzelmi töltet miatt is?
Szerintem a nosztalgia és az ízek miatt is.
De tényleg nagyon ízletes.
- Kell egy kis fokhagyma. Hozom. - Igen, a kamrában van.
- Ez vörösborecetnek tűnik. - Vörösborecet?
Egyszer próbáltam felturbózni ezt, úgy tíz éve.
Megsütöttem a céklát, balzsamecetet tettem bele.
- Nem sült el jól. - Rossz lett?
Igen. „Mit műveltél a céklasalátával? Szörnyű.”
Nem lett szörnyű, csak más. De lemondtam erről.
Vannak hagyományok, amiket modernizálhatunk, de némelyiknél…
- Igen. - Maradjunk a klasszikus verziónál.
Kell bele só, és egy kis bors is jól jönne.
Ez nem bors.
- Tessék! - Ez az!
Chiamag? Nem teszel bele?
- Nem, azt nem. - A családod…
A nagyapám nem használt chiamagot.
- Imádok főzni. - Mit szeretsz benne?
Gyerekkoromban diagnosztizálatlan ADHD-s voltam.
És rájöttem, hogy a főzés nagyon könnyen megy nekem.
Imádtam csinálni.
Rájöttem, hogy bírom az őrült tempót a konyhában.
Igazából lelassított.
Nehéz elmagyarázni, de amikor átéltem, nem gondoltam bele.
- Csak tudtad, hogy neked segít. - Tudtam, hogy passzol hozzám.
Ez jó keveréknek tűnik.
A legjobb ebben az ételben, hogy most is simán megehetjük.
Másnap még jobb, minden piros lesz.
Nagyon ünnepi.
- És kész is. - Gyönyörű. Imádom a színét.
Remek. Ezt félretesszük. Elképesztően jól néz ki.
Elkészítjük a sózott tőkehalat. Jól passzol a kettő.
- Mi jön? - A tőkehal.
Tőkehal!
- Összerakunk egy párolót. - Máris.
Itt a sózott tőkehal.
Már nagyjából 36 órája ázik.
És a tőkehal sóval van tartósítva.
Újra életre keltjük a vízzel,
újrahidratáljuk a halat, és ettől puha lesz, igaz?
Igen. Áztatás nélkül túl sós lenne.
Kivesszük a szeleteket.
Ne egy rétegben, de ne is halmozzuk egymásra.
Durva belegondolni a tartósítási technikákba.
A halak tartósítása ősi eljárás.
A sót fizetőeszközként is használták. Ha van sód, tartósíthatod a halat.
Ezt nem tudtam.
Fizetőeszközként használták.
Ezt most itt hagyjuk.
- Neked honnan jött a főzés szeretete? - Mindig is rajongtam érte.
Mindig is szerettem háziasszonykodni és szórakoztatni.
Folyton kísérleteztem. Elolvastam a könyved.
Amiből rájöttem, hogy nem kell túlbonyolítani.
Azóta is sokat főzök. Imádom.
Ebből lesz a szósz? Petrezselyem, fokhagyma.
Csak petrezselyem, fokhagyma, citromlé és olívaolaj.
Nézzétek, milyen…
Még nincs kész. Nem omlik szét.
Látod, ez már igen. Ez kisebb darab.
Ilyennek kell lennie. Ez készen van.
Beleteszem a többit is.
Imádom a tőkehalat. Nosztalgikus étel.
Igen. Jön a karácsony. Sózott tőkehal nélkül nincs karácsony.
Isteni illata van a melegítéstől. Nyami!
Nem figyelem az időt. Csak megnézem, és ha szétesik…
- Igen. Akkor kész. - Akkor jó.
Megy rá egy kis citromlé.
Nyami!
Ehhez érdemes a legjobb olívaolajat használni.
- És kész is. - Remek!
A nagyapád nagyon büszke lenne.
Igazi ünnepi színekben pompáznak, meg kell hagyni.
- Igen, ez… - Nagyon jó.
Ez a kettő nagyon jól passzol egymáshoz. A sózott tőkehal állaga a céklával.
Igazad van. Tökéletes az egyensúly. A savasság a sóssal.
Isteni! Fantasztikus.
Megmutathatom a mi családunk egyik kedvencét?
- A gumbót, ugye? - Igen.
Előveszem a csirke alaplevet, a csirkecombot és a kolbászt.
A garnélát később készítjük el. Köszönöm.
- Kezdjük a rántással! - Rendben.
Édesanyám családja Tennesseeből származik, Chattanooga közeléből.
Imádom az afroamerikai konyhát.
Tudom, hogy a gumbónak vannak különböző verziói.
Ez az, amit én ismerek.
Ideteszem a csirkecombokat, hogy kapjanak egy kis szeretetet.
Paprika és cayenne, oregánó, egy kis só.
Hagyjuk ebben állni, amíg elkészítjük a rántást.
Rengeteg olívaolajat öntünk bele. Teszek hozzá egy kis lisztet.
- Karácsonykor készíted? - Szentestére.
Oké.
Szőke színű lett. Megvárjuk, amíg barnább lesz.
- Mintha hajat festenénk. - Mint a karamell.
Nekem nincs, nem szoktam festeni.
Vegyünk elő egy edényt az igazi finomságokhoz!
Jó kis andouille kolbász. Gyönyörű.
Nagyon jó.
Aztán jöhet a csirke. Mindent megpirítunk.
Aztán mehet bele a többi finomság.
Megfogtál. El akarom készíteni otthon.
- Házi gumbo? - Rég nem főztem ilyet.
- Imádom, hogy te is szoktál készíteni. - Igen.
Jól van ez, ez már jó alap lesz.
Most teszek bele hagymát, paprikát és zellert.
- Hagyjuk őket megpuhulni. - Igen.
Mehet bele egy kis fokhagyma.
Van egy elméletem a főzésről.
Ha valami jól néz ki, mondjuk belenézel,
és az olajt megszínezte az andouille…
Ha jól néz ki, akkor finom lesz.
Nem lehet rossz.
Látszik rajta, hogy jó kaja.
Semmi flancos, csak szépen összeáll. És hallani is lehet rajta.
- Érezni az illatán. - Igen.
Teljes szenzoros élmény.
- Íz illata, az íze. Isteni az egész. - Igen.
Beleteszem a rántás egy részét, ami sötét lett.
És jöhet az alaplé. Ezzel fogjuk feloldani a leragadt szaftot.
Jól néz ki.
Közvetlenül evés előtt keverjük hozzá a gumbo filét.
Visszatesszük a kolbászt és a csirkét.
Pompás.
Karácsony illata van.
Sziasztok!
- Éreztem a gumbo illatát. - Mondom…
- Gumboillat van. - Itt a férjem.
- Szia! Örvendek! - Tom Colicchio.
- Elkészítem anya gumbóját. - Ezt éreztem.
Tippelj, mi van a salátában!
A kedvenc salátád a világon.
Cékla, fekete olajbogyó.
- Édeskömény, szardella. - Igen.
- Ez egy igazi antisaláta. - Minden, amit nem…
Minden, amit utálsz.
És savanyúság.
- Biztos tudtátok, hogy jövök. - Pontosan.
A gumbo viszont az egyik kedvencem, főleg, ahogy az anyukája készíti.
Még a hal előtt.
- Mindig kiszed egy adagot. - Értem.
- De ez a kedvencem. - Kolbász és csirke.
Beleteszem a filét, sót, borsot, aztán jöhet a rizs.
- Kicsit csípős lesz? - Ez andouille kolbász.
Anya pulykakolbásszal csinálja. Ez csípősebb.
- Adok egy törülközőt. Izzadni fog. - Csodás!
És ez, Tom?
Sózott tőkehal.
Ez isteni!
Ez a hagyományos…
A két karácsonyi fogásunk közül az egyik.
- Elkészítjük a hét hal lakomáját. - És a salátát.
A salátával szemmel tartjuk egymást.
Pedig finom.
Lenyűgöző, mert nem sok dolog van, amit nem eszem meg szívesen.
És mind benne van a salátában.
Mind itt van egy tálban.
Mindegyik.
Megkóstolom a kolbászt. Lássuk, mi lesz!
Érzem, ahogy át akarja lyukasztani a fejem búbját.
Ha megizzaszt egy étel, az jó dolog.
Isteni lett. Nem tudom, van-e olyan jó, mint anyukádé, de megközelíti.
Micsoda?
Úristen!
Anya ezt díjazni fogja. A tökéletes bók egy anyósnak.
- Isteni finom. - Nagyon jó.
Gyakrabban kéne csinálnod.
Köszi! Köszönöm, hogy eljöttél.
- Szívesen. - Csodás volt! Hálás vagyok.
Nagyon jól éreztem magam.
Cayenne ment a szemembe, vagy csak kacsintgatok.
Minden rendben.
Köszönöm, hogy eljöttél.
Fantasztikus!
Csodálatos!
Mindjárt itt a nagy nap.
Az ünnepi időszak megmelengette a szívünket
az elmúlt pár hétben számtalan alkalommal.
Az elképesztő ételekkel.
Másnap még jobb, minden piros lesz.
- Nagyon ünnepi. - Igen.
A végtelenül aranyos kézműves alkotásokkal.
De leginkább az emlékezetes pillanatokkal.
Ez remek!
Csapó!
Nem búcsúzhatok el anélkül, hogy poharat emelnék
a kulisszák mögött dolgozó emberekre, akik lehetővé tették ezt a varázslatot.
Tessék!
Egészségedre!
A koccintás hangjai! Erről van szó!
- Egészségetekre! - Egészségetekre!
Köszi mindenkinek! Szép volt!
Ennyi volt!
KELLEMES ÜNNEPEKET!
A feliratot fordította: Kiss Orsolya