Downloaded from YTS.LT
Official YIFY movies site: YTS.LT
O dată pe an ne ocupăm de brazi.
Unde e Ruth? Ea e experta.
Bună!
- Ce mai faci? - Bine! Mă bucur să te văd.
Tu știi să alegi brazii. Vreau unul de 2,5 - 2,7 m.
PROPRIETAR
- Să vedem ce găsim. - Vin după tine.
Îmi place ăsta!
- E un brad frumos. Dar e prea înalt. - E prea înalt!
Ăsta nu e rău.
E vândut!
- Da. - L-a luat cineva.
- Există un brad pentru fiecare. - E adevărat.
Să mai aruncăm o privire aici, să vedem…
Ăsta arată bine!
Are o formă frumoasă.
Cred că ăsta e! E un brad grozav.
Bine. E al tău!
- Mulțumesc! - Cu plăcere.
Când pun beculețele, le pun spre trunchi, să lumineze din interior,
și pun și pe margine.
Fac la fel cu decorațiunile. Trebuie plasate așa încât să fie luminate.
Ador să împodobesc bradul!
E un lucru deosebit ca, într-un anume loc din casa ta,
să poți îngloba povestea familiei, să simți trecerea timpului
și diferitele capitole din viața ta prin decorațiuni.
Bradul întruchipează amintirile mele și iubirea mea față de sărbători.
Îl ador!
CU DRAGOSTE, MEGHAN
Îmi plac calendarele de advent și vreau să le fac unele copiilor mei.
Poți lua unul mic, să pui o ciocolățică pentru fiecare zi.
Ideea e să fie o surpriză și o încântare
în fiecare zi din cele 24 dinaintea Crăciunului.
Nu-i nevoie de ceva mare, ci de gesturi mărunte.
Scriu: „Te iubesc pentru că ești bună.” Și „Te iubesc fiindcă ești curajos.”
Mici atenții.
Încerc să intru în atmosferă și să fac ca fiecare zi din lună să fie specială
la final de an.
Dar nu vă simțiți obligați. Faceți gesturi mărunte ce vă aduc bucurie.
Sper că le vom păstra mult timp.
Orice tradiție are un început.
ÎNCEPE ASEZONAREA
Să înceapă festivitățile!
Abia aștept să vină primul invitat.
Vine Will Guidara.
L-am cunoscut acum mulți ani
la restaurantul premiat Eleven Madison Park.
Are doi copii și e și scriitor.
A scris o carte care m-a inspirat, Ospitalitate fără limite.
Am zis că, dacă vine, trebuie să fim ospitalieri fără limite.
Am făcut pe detectiva.
Am vorbit cu soția lui, Christina Tosi, care mi-a fost invitată,
și am aflat că adoră cacio e pepe.
N-o să-l întâmpin cu așa ceva, ar fi prea mult.
Dar o să fac niște gougère,
niște foitaje mici și delicioase, dar cu aromă de cacio e pepe.
Asta o să fac pentru el.
Și o să-i pun câteva întrebări,
de pildă cum aduci aceste principii ale ospitalității
și cum poți depăși așteptările acasă la tine.
O să mă apuc de gougère.
Întâi fac aluatul.
Gougère sunt aperitive ce par sofisticate, dar de fapt sunt simple.
Lapte și 113 grame de unt.
Tai untul cubulețe și pun sare și piper.
Vom obține gustul de cacio e pepe. Ador pastele cu cacio e pepe!
Sunt niște paste lejere, cu multă brânză și piper negru.
Pun untul la foc mic,
apoi încep să adaug făina.
Parcă e fondue.
Nimeni nu spune „fonda”.
Ce bine miroase!
E gros! Cred că e gata.
Vedeți cum s-a închegat? Nu v-ați așteptat!
Amestec compoziția, ca să se răcească.
Îmi pun și șorțul.
Arată foarte bine.
Adaug pecorino și parmezan.
Și trecem la turnat forme!
Are un miros puternic, îl ador! Dacă nu vă place piperul, nu faceți.
Dacă nu vă place brânza și nu vă plac bunătățile, nu faceți!
Dacă sunteți fanul celor de mai sus, faceți!
Le dăm o formă clasică rotundă de gougère.
Le apăs ușor cu un deget ud.
Puțin ou bătut deasupra…
Tamponează un gougère!
- Cum zic puștii de azi? - Tamponează gougère!
Da.
Le-am tamponat!
Le-am tamponat bine.
Bag la 220 °C, timp de 15-20 de minute.
O să vedem cum cresc frumusețile astea.
Le lăsăm acolo, o să fac curat
și o să pregătesc ceva dulce, „mâncarea renilor”.
La treabă!
Hai să ne amintim.
Vorbim despre ce se-ntâmplă când crești și mănânci mai atent,
dar și despre sărbători, când devii sentimental și îți amintești.
Iau ingredientele necesare.
Am fost la vânătoare de comori.
O să le învârt puțin în cuptorul cu microunde.
Pun 90 g de unt de arahide și un strop de vanilie.
Când eram mică, îi ziceam „mâncare de cățeluși”.
E o gustare simplă, cu cereale.
Dar de sărbători îi zicem „mâncarea renilor”.
Va fi cadoul ideal pe care să i-l ducă Will soției,
care adoră dulciurile nostalgice.
Profesoara mea de matematică din școala primară, dra Linda, le adora.
Eram foarte bucuroasă că îi plăcea ceva făcut de mine.
Doamne!
Presar 230 g de zahăr pudră.
E foarte mult zahăr!
Doamne, arată foarte nevinovat când e gata.
Vestea bună e că e un deliciu.
Am intrat în atmosfera de Crăciun.
O mâncare pentru reni pudrată, delicioasă, cu ciocolată și unt de arahide!
Fac curat, o las la răcit și o pun într-un borcan frumos.
Aceste gougère au stat în cuptor cam 15-20 de minute. Să vedem cum arată!
Ce frumuseți!
Arată foarte bine.
Le pun pe un platou, să se răcească.
Minunat!
Iau mâncarea renilor…
Las puțin, să gustăm, și restul i-l dau acasă, să-l ducă soției.
Bun!
MÂNCAREA RENILOR
Îmi scot șorțul și mă pregătesc să-mi întâmpin invitatul.
- Bună! - Bună! Nu ne-am văzut de mult!
PROPRIETAR RESTAURANT, SCRIITOR
- Mă bucur să te văd. - Și eu.
- Mulțumesc. - Ba eu.
Ți-a zis soția ta că…
Nu doar că-mi place cartea ta, sunt obsedată de ea.
Am dăruit-o multor oameni.
- Mulțumesc. - Felicitări!
Azi e prima zi în care simt spiritul Crăciunului.
- E destul de vesel aici. - Vreau… Da!
E exagerat de vesel!
Am auzit de la cineva care te cunoaște bine,
soția ta, că-ți place cacio e pepe.
Ador cacio e pepe!
Am făcut gougère cu cacio e pepe. E bine?
- Mersi! - Cu drag! Și am făcut mâncare de căței.
- Da. - E sezonul.
- Pe astea i le duci ei. - Nu pot să nu mănânc așa ceva.
- Super! - Încep cu asta.
Te rog! Vrei și ceva de băut?
Putem bea un Barolo. Ar fi bun cu cacio e pepe.
- Sau ceva cu bule! - Hai să bem Barolo.
- Bine! Ce-mi place! Hai să bem! - E minunat!
E un lucru foarte important pentru mine…
- E gunoi aici. - …când suntem gazde acasă.
Asta nu înțelege lumea.
Uneori, lumea se dă peste cap să-i impresioneze pe invitați
și uită motivul pentru care oamenii sunt acolo,
adică să petreacă timp cu cei care i-au invitat.
Așa e. Nimic nu e mai stresant decât să vezi o gazdă stresată.
Mai bine comand mâncare chinezească și stăm de vorbă.
Sunt de acord.
- Noroc! - Noroc!
Când mă gândesc la cinele festive la care am fost,
nu-mi amintesc ce am mâncat.
Îmi amintesc doar dacă am plecat cu sufletul plin.
- Cu sufletul plin! - Da.
Sărbătorile sunt cel mai bun exemplu pentru eforturile depuse de oameni,
în loc să-și aducă aminte că pot face așa ceva în fiecare zi la nivel mai mic.
Te dai peste cap să iasă totul perfect
și pierzi magia care se poate naște din greșeli.
Da. Imperfecțiunea perfectă a conexiunilor umane.
- Da! - Dar…
Înțelegeți de ce a venit aici? Exact!
De-asta ne-am înțeles bine din prima. Înțelegem lucrul ăsta în mod natural.
Poți face lucruri care să facă oamenii să se simtă mai înțeleși,
să simtă că aparțin unui loc.
Am spus-o deodată!
Vom face pocnitori „Iubesc Crăciunul”.
- Jucării, nu mâncare. - Bine!
Și le umplem cu ceva special, nu cu nimicuri, în funcție de cui le dăm.
- Super! - Ce punem?
O scrisorică de dragoste, un bilețel…
Mergem să le facem! Îți iau paharul? Bine.
- Ia paharul, eu iau astea. - Ce-mi place! Hai la treabă!
Totul e pregătit!
- Mamă! - Nu e drăguț?
E minunat!
- Așadar, pocnitori de Crăciun! - Le faci de mult?
- Locuind în Marea Britanie, sunt… - Fac parte din cultură?
- Sigur, pentru Crăciun. - Minunat!
- Le desfaci încrucișând brațele. - Serios?
- Stau la masă. - Și trag deodată?
- Toți trag deodată. - Minunat!
- Se conectează. - E un moment al comunității.
Eu le știu de când conțineau fără excepție
o prăjitură cu răvaș cu o glumă sau o ghicitoare
și ceva dulce.
- Învață-mă să fac! - Bine!
Poți cumpăra ambalajul
sau poți tăia propriul model din orice hârtie de împachetat.
Sunt câteva modele.
Gândește-te cui vrei să i-o dai și ce i-ar plăcea acelei persoane.
Înainte să începeți, fiindcă nu e loc, mai luați o gustare și puneți-le deoparte.
El e regizorul nostru. Veselia întruchipată!
- Acolo, la îndemână. - Ce convenabil!
- Așa, acolo! - Da, la camera B.
Nu știu despre ce vorbești.
- Mută gustările mai aproape de echipă. - Exact!
Am aici o bucată de carton rulat.
O lipim, ca să o fixăm.
Îmi place chestia asta.
- Mă bucur că-ți place. - Sunt încrezător.
Pocnitoarea asta e mecanismul care va crea…
- Bine. - Da?
- Asta vine la mijloc. - Așa.
Să ne gândim cu ce le umplem. Dacă începi cu a fiicei tale…
Bomboane, ciocolată… Și întotdeauna punem confetti.
Da, multe confetti. Le pun la mijloc.
Mai avem flori uscate, ciocolățele…
- Știi de ce-mi place? - De ce?
Ideea de a face ceva distractiv, coordonat și cu intenție înainte de masă
mi se pare foarte tare.
Da, și faptul că le place experiența în sine,
când le desfac și văd că sunt făcute special pentru ei.
- Poți cumpăra pocnitori. - Aici se vede că cineva a investit timp.
Asta îți amintești din cele mai frumoase mese festive,
în loc de mâncarea de la acele mese.
- Asta ne dorim. - Da.
Lipim hârtia ca să nu se desfacă, dar o legăm cu fundiță la final.
Poți face o fundiță, dar merge și un nod.
Se vor lega cu iubirea pe care o simțim
- …pentru cei cărora le vom dărui. - Exact!
Asta le va lega.
Asta va conecta tot.
Lili e în etapa în care îi place să se dea femeie.
Am aici un parfum de lavandă cu bilă. M-am gândit să-i pun așa ceva.
Știi că, atunci când faci clătite, prima iese prost?
- Da. - Asta e clătita mea proastă.
O să fac alta.
Soțul meu are o scrisoare de dragoste, o ciocolată și o șepcuță.
Mi-am intrat în mână.
- Exact! Ai intrat în ritm. - Acum mă simt bine.
- Mi se pare frumos. - E super!
Gândește-te ce bine ar arăta pe masă.
Asta e a lui Archie. Pun burgeri… Îi place roșul.
Fac una pentru soție. Scriu „te iubesc” pe șapca asta.
O sun pe Christina. Îmi aranjez frizura până răspunde.
Bună!
- Bună! - Ce faci?
- Bună! - Bună, mami! Doamne!
Uite ce facem!
Soțul tău se descurcă de minune. Mă inspiră.
Facem chestiile alea… Pocnitori.
- Super! - Ascultă-mă.
Am făcut una pentru tine. Nu-ți zic ce am pus în ea.
Acum fac una pentru Sonny.
Ai ceva ce se poate transforma în mașină, s-o împingă pe podea?
- În pocnitoare? S-o pună în pocnitoare? - Ai niște mașinuțe Matchbox?
Ți-am făcut ceva, o să-ți trimit. E dulce și e făcut la microunde.
Fato, ești pe sufletul meu! Vorbești pe limba mea.
- Sunteți drăguți. Distracție plăcută! Pa! - Pa!
Vreau să zic…
Frate… Bine!
Au găsit o mașinuță?
Magia televiziunii!
- Asta e ospitalitate fără nicio limită! - Mulțumesc.
Zici că suntem clarvăzători!
- Mersi! - E foarte tare! Mulțumesc!
- Super! - Bravo, echipă!
- Să facem una pentru noi. - Ca s-o desfacem. Îmi place ideea.
- Putem să comparăm caligrafia? - Scrii foarte frumos!
Ce vorbești?
Ai un stil grozav!
De sărbători luăm o pauză de la tot ce e în jur
și ne concentrăm la relațiile care contează.
Da. Pentru mine, un principiu de bază în faptul că sunt amfitrioană e eleganța.
Cred că asta face oamenii să se simtă în largul lor.
Minunat!
- Sărbători fericite! - Și ție!
- Grozav! - Ție și alor tăi!
- Vedem dacă merge? - Da, te rog!
Unu, doi, trei!
Ia uite!
Super!
Bună dimineața!
Azi port pijama, gașcă!
Atât de mult îmi iubesc prietena! De ce port pijama în emisiune?
Eu și draga mea prietenă Lindsay suntem prietene de 17 ani.
ZIUA ABSOLVIRII
Linds are o tradiție de familie, să poarte pijamale la fel de sărbători.
LINDSAY ȘI FAMILIA
De dragul ei, m-au obligat să port pijama la acest brunch, ca să păstrăm tradiția.
Purtăm pijamale asortate!
S-a întors și Kelly,
una din cele mai dragi, mai apropiate și mai bune prietene.
Nicio sărbătoare nu e completă fără Kel.
VREMURI BUNE!
Ador tradiția brunch-ului de Crăciun.
Fac asta în fiecare an cu familia și m-am apucat de treabă.
Ceva dulce și ceva sărat!
Încep cu steaua festivă cu scorțișoară.
Am trei straturi de aluat pe care le-am pregătit mai devreme.
O să le ung cu un amestec de zahăr brun, unt și scorțișoară.
Toți iubim scorțișoara!
Apoi le răsucesc și voi obține un model de fulg de zăpadă.
Am aici cele trei straturi.
Împart amestecul să ajungă pentru toate.
Amestecul se va topi în timp ce se coace.
Iau al doilea strat…
Pun deasupra un bol de sticlă.
Va fi un punct de pornire bun.
Tai prin toate straturile…
Le răsucesc…
În direcția asta. Și pe cea de lângă ea, în direcție opusă.
Și le lipesc, să se unească.
Procedez așa de jur împrejur.
Răsucesc… Încă puțin.
I-am făcut și baie, așa că arată minunat.
Și tu, dragul meu Guy! Guy simte un miros delicios!
Am pregătit dinainte ingredientele pentru quiche.
Am caramelizat ceapa și am pus bacon pentru quiche Lorraine.
Și am sotat spanac pentru quiche Florentine.
Aici am cupe pentru quiche.
Am și fără gluten, pentru draga mea Lindsay.
Pun 250 ml de lapte cu frișcă.
E gras, cremos și delicios.
Pun două sortimente de brânză, pentru un amestec aromat în oul bătut.
Ador brânza Gruyère.
Sare și puțină nucșoară!
Lorraine… Draga quiche Lorraine!
Sunt Flo și Lorraine!
Iubesc spanacul!
Adaug și puțin parmezan, ca să capete aromă.
Bacon, două tipuri de brânză… Un răsfăț!
Gata! Steaua cu scorțișoară!
Quiche micuțe!
Și mai coc niște pere!
Dar întâi să fac curățenie!
Niște gustări dulci ușor de făcut sunt merele și perele coapte.
Când eram la colegiu, luam un măr, scoteam cotorul,
îl puneam pe o farfurie, puneam miere și scorțișoară,
așezam un bol deasupra și-l băgam la microunde.
Arăta ca un măr copt. Adăugam înghețată și era foarte festiv.
Asta e varianta făcută de adulți,
dar există multe feluri în care putem obține același lucru.
E foarte ușor!
O să le umplem cu ingrediente delicioase.
Unt…
Puțin ghimbir ar fi grozav. Se fac rapid și simplu.
Ar fi bună și puțină coajă de lămâie.
Decizi pe loc, în funcție de ce ai în bucătărie.
Te întrebi cum poți să le dai strălucire și căldură.
Aici am arome echilibrate.
Mai vreau ceva dulce.
Albinele au lucrat din greu. Mulțumim!
Le băgăm la cuptor, la 190 °C, timp de 20 de minute.
Da, vă rog!
Niște quiche micuțe…
Și din cele fără gluten.
Cred că o să le placă fetelor.
FONDATOARE, PRIETENĂ
- Doamne! Vai de mine! - Bună!
Simte atmosfera festivă! Ce-mi place!
Doamne, ce bine miroase!
- Cioc-cioc! - Cioc-cioc!
SCRIITOARE, PRIETENĂ
- A venit! - Bună!
Doamne!
- Ești mai blondă! - E foarte blondă.
- Mulțumesc! - Ești frumoasă!
- Șampanie? - Da!
Mă bucur că ați venit amândouă.
Ăsta e sirop de rodie.
Frumos!
- Doamne! Se asortează cu pijamalele! - Noroc!
Bine!
Ce bine arată!
Arată superb!
Arată splendid!
- Luați șervețele și mâncați! Vreți iaurt? - Da.
Să taie dulceața.
Gustați împreună cu para.
E atât de ușor!
E delicios! E foarte bun.
Când îi place ceva, dansează. Hai!
E haios fiindcă e adevărat.
Una e Florentine, una e Lorraine.
- Rulou cu scorțișoară? - Da.
- E trist că trebuie să-l rupem. - Gata!
Și de rupt se rupe perfect.
Am făcut program pentru după brunch.
Vom face coroane de sărbători. Mereu mi-am dorit să fac.
Și mă gândeam că toate avem stiluri diferite.
Mă întrebam… Nu e concurs!
Mă întrebam cum vor arăta, fiind diferite. Ne schimbăm și mergem în șopron!
- Doamne! - Astea sunt opțiunile pentru coroane.
Adorabil!
- Pot să vă arăt? Vă fac o demonstrație? - Da.
Bazele pot fi din crenguțe sau din sârmă și sunt de diferite mărimi.
Ne mutăm la masa asta.
Mereu mă gândeam că, dacă faci o coroană, o faci pe masă și apoi o legi.
Dar nu, se fac mici buchețele pe care le legi împreună.
Ăsta vine roată…
- Da… - Îl fixezi și avem un buchet.
Al doilea va veni aici. Va acoperi capetele.
Și construim, rotim baza pe măsură ce le legăm.
Clopoțeii și fluierele pot fi adăugate mai târziu.
- Bine. - Hai, echipă!
- Iau totul foarte în serios. - Da, am văzut.
- Sunt foarte concentrată. - Bine.
Cât să-mi fac de cap? Cât de înaltă o las?
- Cât o vrei de mare. - Bine.
- Arată bine. - O fac mare!
Mare, altfel acasă cu tine!
- E bine? - E apă aici!
- Surpriză! - Neașteptat!
De-asta are miros proaspăt.
Îmi plac coronițele de sărbători.
- Sunt accesorii drăguțe. - Sunt festive.
E drăguț când mergi la ușa cuiva și vezi ceva special acolo.
- De acord. - N-am făcut niciodată.
Serios?
- Poate începem o nouă tradiție! - O nouă tradiție!
- Ce lucru drăguț pe care să-l dai cuiva! - Ăsta e cadou de amfitrion.
Și să spui: „Eu am făcut-o!” Poftim?
Uitasem de ceai. Era sub crengi.
Îmi place că a ta e lejeră. Arată grozav.
- E doar începutul. - E distractiv.
Parcă-mi fac o coroană uriașă de flori.
Doamne!
Îmi place!
- E aproape gata. - Da.
Îmi imaginez ceva cu funde mari, dar nu-mi ies.
Vreau o fundă. Nu se poartă fundele?
Așa mi-ai zis.
- E o coroană calitativă. - Mulțumesc!
- Merge înainte. - Mulțumesc!
- O coroană adevărată! - Ai cumpăra-o?
- Ding-dang! - Uită-te la ea!
Și demonstrează că nu e nevoie să fii expert ca să reușești.
Acum facem prima dată și ies foarte bine.
Doamne!
Superbă!
Da? Arată-mi-o pe a ta.
- Am pus un clopoțel. - Bun!
Clopoțelul face tot!
- Îmi place și aia! - E perfectă.
- Felicitări, doamnelor! - Da!
- Sunt mândră de coronițe! - Arată bine!
- Mersi! A fost cea mai frumoasă zi! - Cu plăcere.
PONTURI PENTRU PACHETE FESTIVE
E sezonul în care împachetăm cadouri.
Îmi suflec mânecile!
Îmi plac tonurile aceleiași culori și sigiliile de ceară.
Un pont bun e să pregătești totul dinainte.
Dacă pui un baton de ceară într-un pistol cu adeziv în acea zi,
în loc să pui ceara pe cadou, ai deja sigiliile făcute
și le poți lipi cu bandă dublu adezivă sau cu o picătură de lipici cald.
E un detaliu mic ce pare foarte elegant.
O tehnică distractivă e felul diferit în care împăturești hârtia.
Dacă o împăturești spre exterior, nu spre interior, arată diferit.
Închid aici…
Partea asta vine în jos.
Partea asta se pliază deasupra.
Pliez hârtia în straturi, pentru un aspect decorativ.
Și partea asta vine deasupra. E ceva mai deosebit.
Puteți pune deasupra o fundiță, un clopoțel sau o crenguță.
Dacă vreți să introduceți ceva, se poate.
Ăsta e rozmarin.
Dacă-l legați cu ceva, faceți o coroană în miniatură.
Arată bine deasupra, dar se pierde acest efect.
O fundiță aici ar fi drăguță.
O iau, e prinsă cu bandă dublu adezivă, și leg coronița asta frumoasă.
Cu toții am trecut prin momente în care singura opțiune era o pungă de cadouri.
Dar mai e o variantă.
Știm că e atât de lung și știm cam pe unde se termină picioarele.
Tăiem hârtia cam așa,
o întindem și punem asta la mijloc, apoi o împăturim în două.
Pliem hârtia aici. O pliez…
Pa!
Iar acum nu mai ai decât să legi o fundă în fiecare capăt.
O să fac o tăietură aici…
Arată ca o pocnitoare de Crăciun. Foarte drăguț!
O altă dilemă de sărbători e cum să împachetezi o sticlă de vin.
Iubesc metoda japoneză de împachetat numită furoshiki.
Puteți merge la un magazin vintage care are cutii pline cu eșarfe
cu câțiva dolari bucata.
Ridic partea asta și fac la fel cu partea cealaltă.
Fac o floare deasupra.
Înfășor o parte așa…
Ar trebui să rămână o floare.
Leg un nod… Stați puțin.
Dacă aveți accesorii în casă, le puteți pune.
E foarte ușor și elegant.
Drăguț!
În seara asta vine o nouă prietenă. E sportivă, se antrenează mult.
Vreau să reinventez un fel preferat, un platou cu crudități.
Oamenii asociază coronițele cu sărbătorile.
Așa modernizăm ceva tradițional.
Pun legume verzi de jur împrejur și pun sosul la mijloc.
Sau putem pune sosul jos, să închidă coroana ca o fundiță.
Așez legume verzi cu diferite texturi.
Broccolini, sparanghel…
Știți că îmi place să desfac păstăile de mazăre, pentru aspect.
Vine Naomi Osaka.
E o sportivă incredibilă și e și mămică.
Sunt încântată să discut cu ea pe tema asta, să văd cum se simte
și să o cunosc puțin mai bine.
Vreau ceva frumos cu care s-o aștept.
Putem crea ceva ce să semene cu decorațiunile.
Ridichi, sâmburi de rodie împrăștiați…
Ce drăguț!
Asta e pastă tahini de la magazin.
Cred că-i place iuțeala,
dar sunt ponderată, pentru orice eventualitate.
Așa sunt eu ponderată.
Pentru a echilibra iuțeala, pun și puțină miere.
Am pus la fiert cidru.
E cidru de la magazin,
dar am adăugat coajă de citrice, semințe de vanilie și condimente.
Mă pregătesc pentru invitată!
Bună! Bun-venit!
- Sărbători fericite! - Sărbători fericite!
Ți-am făcut un platou cu crudități în formă de coroniță.
Noroc! E fierbinte.
Asta e pastă tahini cu ulei de chili.
TENISMENĂ PROFESIONISTĂ
E foarte iute?
- Îți place iute? - Da.
Atunci o să-ți placă. Nu eram sigură, l-am făcut potrivit de iute.
- E bun? - Ai avut dreptate, e iute!
Dar e bun.
- Ce-ți place cel mai mult la sărbători? - Cred că familia.
Călătoresc mult și nu-mi văd familia atât de des.
De sărbători poți să te concentrezi asupra familiei.
Atunci pot lua o pauză, să mă bucur de viață.
Între antrenamente poți…
Mă relaxez, dar și alerg după fiica mea.
Exact! Dar ăsta e un mod plăcut de a nu te relaxa, nu?
Sunt lucruri minunate, care ne umplu sufletul.
- Da. - Nu-i așa?
Am un proiect distractiv, sper că fiica ta va aprecia.
Mergem să meșterim? Hai să meșterim!
Idea e următoarea… Avem două căni și farfuriile astea.
Vom decora farfuriile pentru fursecurile Moșului și cănile.
E drăguță!
Putem folosi orice. Avem vopsele, pensule, markere colorate…
Să trecem la treabă! Trebuie să începem de undeva.
Vreau să exersez. Nu știu să desenez laur.
Nu…
Nu e bine!
Mă întreb ce decorațiune aș putea desena.
Ce drăguț!
- Se pronunță „Shai” sau „Shay”? - Shai.
Frumos!
Shai, și nu e deloc timidă.
Arată foarte bine! Am luat-o razna?
Sigur n-ai luat-o razna, dar ești amabilă.
Farfuria mea parcă e plină cu lilieci.
Te rog, nu te uita încoace!
E important să încercăm să facem lucruri la care nu ne pricepem.
Să-mi amintesc asta când încerc să desenez sau sunt pe terenul de tenis.
Sunt complet neîndemânatică.
Vreau să văd! Felul în care…
Nimeni nu vrea să vadă! E foarte rău!
- Nu poate fi mai rău decât ce am văzut. - Eu cred că poate.
Mama mi-a găsit un carnet de note și, la educație fizică, scria:
„Abilitatea de a arunca sau a prinde mingi: «Nu se aplică.»”
Nici măcar nu-mi puteau da notă.
Îți place să desenezi?
Am avut niște tentative în designul vestimentar.
- Frumos! Îți place moda? - Da.
Îmi place că te poți exprima fără să spui nimic.
Exact!
Nike mă lasă să-mi creez hainele.
ȚINUTĂ DE TEREN
Îmi port propriile creații.
Nu știu dacă atâtea culori nu sunt prea multe.
Parcă-s luminițe de Crăciun.
Dar le-a făcut mama! O să le adore.
Bine. Am făcut ce am putut. Totul e aici.
Tu ai făcut tot ce ai putut. Acum să fac și eu.
O iau de la început. Fac o fundă…
E o idee bună.
Fac fursecuri cu ciocolată și morcovi.
Fursecuri pentru Moșul, morcovi pentru reni. Sunt mulțumită.
- Ce e aia? - „Osaka”, în japoneză.
Foarte tare!
Cred că va trebui să revin la scrisul de mână.
Acum ți-ai dat drumul! Arată foarte bine!
Cred că merge bine improvizația.
- Îmi plac tușele cu pensula. - Mulțumesc!
- Deci scriem din nou. - E mai bine să faci ce știi.
E foarte frumos. Dar e ca și cum ai trișa.
Îmi place cana ta! În cinstea Crăciunului!
- Le împachetez și ți le trimit. - Mulțumesc.
Copiii le vor adora!
DRAGĂ MOȘULE, AM FOST CUMINȚI. DRUM BUN. ARCHIE ȘI LILI.
SIMPLU ȘI ELEGANT FURSECURI PICTATE DE MÂNĂ
Decorarea fursecurilor poate fi o activitate în familie,
dar și o activitate distractivă după ce s-au culcat copiii,
un moment de liniște, calm și meditație.
Acesta e colorant alimentar.
Putem pune esență de migdale în el,
pentru diferite intensități ale culorii, dar și pentru aromă.
Îmi place forma pensulei, conferă adâncime.
E o tehnică de acuarelă drăguță.
Nu sunt artistă, dar nici nu e nevoie. Nu faci decât să te joci.
Până la urmă, e un fursec.
Ce poate merge prost?
Poate părea paradoxal,
dar aceste momente liniștite
ne vor da energia pe care ne-o dorim pentru distracția de Crăciun.
Aveți grijă de voi, ca să puteți avea grijă de restul.
O picătură de glazură…
Faceți orice tehnică de meditație prin mișcare.
O coroniță…
Acum nu judecăm.
Merge orice băutură doriți.
Abia îl aștept pe ultimul invitat!
Îl aștept pe Tom Colicchio.
Îl știu de la televizor, îi cunosc cartea și sunt fan!
Sunt bucuroasă, dar îmi păstrez calmul.
Când a început Top Chef, era emisiunea mea preferată.
Tom a fost jurat mai bine de 20 de sezoane.
E un incredibil chef și patron de restaurant.
PREMIILE JAMES BEARD
A câștigat cinci premii James Beard și a scris o carte, Gândește ca un chef.
CARTEA LUI TOM
A schimbat modul în care gătesc.
Ideologia lui m-a făcut să gândesc ca un chef.
În loc să iau rețeta și să cumpăr ingredientele,
mă întreb: „Ce am? Ce pot găti? Hai să fac asta!”
Bun! Fac un cocktail de bun-venit pentru Tom Colicchio.
O păsărică mi-a spus că-i plac bomboanele cu ghimbir.
În loc să fac un French 75 clasic, o să-l condimentez puțin.
E un cocktail grozav cu gin. E simplu, dar festiv.
Și am făcut un sirop de pere și ghimbir pentru el.
- Pun cele trei ingrediente. - Care e raportul?
Doi, unu, trei. A fost primul meu prefix.
Pun 60 ml de gin…
Se pune și ceva cu bule, așa că ușurel cu ginul, oameni buni!
Și 30 ml de suc de lămâie.
Încă ceva, 30 ml de sirop de pară cu ghimbir.
Foarte șic!
Vom discuta despre rețete de familie și despre tradiții.
Fiind dintr-o familie italo-americană, știu că adoră câteva rețete,
cum ar fi salata de sfeclă a bunicului, codul sărat…
Sunt preparate de suflet pentru el.
Elegant!
Pun cam 90 ml de șampanie.
Mama face gumbo în ajunul Crăciunului de nu știu câți ani.
Face o dată pe an. Așa că vom face gumbo.
Va fi o zi minunată!
Ornez cu rozmarin confiat, fructe de pădure
și preferatul lui Tom, ghimbir confiat.
Are un aspect festiv. E o după-amiază efervescentă.
Bună!
CHEF, PATRON RESTAURANT
- Sunt o mare fană a ta! Bună! - Bună!
Mă bucur că ai venit!
- Ce bunătăți! - Intrăm în atmosferă.
Știu că-ți plac ghimbirul normal și cel confiat.
E un French 75 modificat. Proaspăt și bun! Noroc! Mersi că ai venit!
Mă bucur că ești aici. O să ne simțim bine.
Vreau să-mi spui rețete de familie, tradițiile familiei și toate alea.
Fiind italo-americani, avem sărbătoarea celor șapte pești,
deși acum sunt 13 sau 14.
- Serios? - Am mai adăugat.
Mereu am făcut salată de sfeclă.
Din sfeclă
și un amestec de ceapă roșie, țelină, inimi de anghinare, ardei iute.
Eu pun și fenicul.
Puneam mereu măsline negre murate, mult pătrunjel, usturoi, anșoa…
- Legume murate… - Da.
Pot să-ți spun de ce râd?
Sunt entuziasmată să mănânc așa ceva
fiindcă nu gătești des ce nu-i place partenerului.
- Așa e. - Dacă-ți spun ce nu-i place soțului meu…
Sfecla?
- Sfecla roșie, cum îi zice în Anglia. - Sigur.
- Măslinele negre… - Bine.
- Feniculul… - Pe bune?
- Deci detestă preparatul ăsta. - Și legumele murate!
Te rog să-i faci, își va schimba părerea despre toate.
Detestă toate gusturile astea.
Nu apuc să mă bucur de ele, mai ales într-un asemenea amestec.
Delicios!
Cu ce începem? Cu salata de sfeclă?
- Sau cu peștele? - Începem cu salata. Adu tocătoarele.
Sfeclă! Să începem!
- Fenicul! - Da, scoate feniculul.
- Scoate sfecla, feniculul… - Aduc niște ceapă verde.
Ne trebuie pătrunjel.
- Las ghimbirul confiat. - Perfect!
- Am auzit ceva legat de el. - Da, e ceva.
Pe platou la Top Chef e mereu un borcan cu ghimbir confiat în cămară.
Nu l-a folosit nimeni. Eu mănânc din el. E gustarea mea.
Mănânci de mulți ani.
- Ne trebuie un vas cu apă. - Bine.
Apă rece.
Apă rece!
Ar trebui mai multă sfeclă, dar azi facem o salată mică.
Hrănesc 20 de oameni în ajunul Crăciunului.
- Hrănești 20 de oameni? - Da.
- Destul de ambițios. - Da.
Ajunul cu bunicii era simplu: veneai, luai o farfurie cu mâncare și gata.
Când a murit bunicul, bunica era bătrână.
Am preluat eu sărbătoarea și am amplificat-o.
Era vremea ta.
E foarte important să le punem în apă rece și să le gătim foarte încet.
Sunt atât de dense încât, dacă le fierbi repede,
miezul rămâne nefiert.
Bine.
Când încep să gătesc pentru ajun, încep să simt că e sărbătoare.
- Așa e. - Intri în atmosferă.
Oamenii sunt intimidați când mergi acasă la ei?
Da și nu. Nu mă invită mulți.
- De-asta! - Exact!
- Sunt sigură. - Mă invită, dar…
N-ai să crezi, dar nu sunt critic cu mâncarea.
Nu mă interesează. Nu sunt mofturos. Trebuie să joc acest rol în emisiune.
- Gătitul acasă e altceva. - Exact.
Nu că nu-mi pasă, dar nu sunt pretențios.
Astea sunt gata. Bun!
S-au fiert bine. Coaja se curăță ușor.
Când sunt fierte lent, alunecă imediat.
Nu tăiem felii subțiri, vreau să fie mai groase.
Robuste. Pui și o conservă de anșoa?
- Da. - Minunat!
De unde provine salata?
Bunicul gătea pentru ajun. Făcea întotdeauna salata asta.
TOM ȘI BUNICUL
Se presupunea că nu le place copiilor, dar noi o adoram.
- Acum ne adunăm în ajun la mine… - Băieților le place?
Cel mare e nebun după ea.
De obicei fac o porție imensă, fiindcă toți vor să ia acasă.
Crezi că le place doar pentru gust sau din nostalgie…
Cred că e o combinație între nostalgie și gust, dar e gustoasă!
- Vreau usturoi. Aici? - Da, în cămară.
- E oțet din vin roșu? - Da. Putem pune.
Acum zece ani am încercat s-o fac mai de fițe.
Am copt sfecla, am pus oțet balsamic…
N-a ieșit bine. „Ce ai făcut cu salata? E oribilă!”
Nu era oribilă, dar era altfel. Am renunțat.
Unele tradiții pot fi modernizate, iar altele…
- Da. - …trebuie păstrate clasice.
Ne trebuie sare și ar fi grozav și niște piper.
Ăsta nu e piper.
- Aici! - Gata.
Semințe de chia? Nu vrei?
- Nu. - Sunt bune. Familia ta…
Bunicul nu punea semințe de chia.
- Îmi place să gătesc. - De ce?
Când eram mic, am avut ADHD nediagnosticat.
Am văzut că îmi era foarte ușor să gătesc. Îmi plăcea să gătesc.
Și mi-am dat seama că ritmul nebun din bucătărie mă ajuta,
că mă tempera.
Mi-e greu să explic. Atunci nu m-am gândit la treaba asta.
- Știai că te potolește. - Îmi făcea bine.
Ăsta e un amestec bun.
Partea bună e că poți mânca acum, e bună, dar a doua zi e mai bună și se înroșește.
- E festivă. - Da.
- Asta e tot. - Minunat! Îmi place culoarea.
Bun! O punem deoparte. E foarte drăguță!
Trecem la cod. Merg foarte bine împreună.
- Ce timp e? - De cod.
Timp de cod!
- Vrem un vas cu aburi. - Sigur.
Aici e codul sărat și uscat. Stă la înmuiat de vreo 36 de ore.
Codul a fost conservat cu sare.
Îl revigorăm cu apă, îl rehidratăm, ca să obținem textura aceea moale, nu?
Da. Dacă nu-l înmuiem, e prea sărat.
Luăm bucățile… Le așezăm într-un strat, nu le suprapunem.
E incredibil câte tehnici de conservare sunt.
Conservarea peștelui se practică de mult.
Pe vremuri, sarea era monedă de schimb. Dacă aveai sare, puteai să conservi pește.
- Nu știam. - Da, era folosită ca monedă de schimb.
Îl lăsăm acolo.
- Cum te-ai apucat de gătit? - Mereu m-a fascinat.
Mereu mi-a plăcut ideea de a fi amfitrioană, de a întreține lumea.
Am experimentat, ți-am citit cartea…
Și am aflat că nu trebuie să ne complicăm. De atunci gătesc și îmi place.
Acum faci sosul? Pătrunjel, usturoi…
Pătrunjel, usturoi, suc de lămâie și ulei de măsline.
- Uite cum… - Încă nu e gata. Nu se destramă.
Ăsta începe să se destrame, e mai mic. Asta dorim.
Ăsta e gata.
Îi pun pe restul.
Ador codul. E nostalgic.
Da. E Crăciunul. Codul sărat… Nu există Crăciun fără el.
Miroase bine și numai de la abur, sinceră să fiu. Delicios!
Nu cronometrăm nimic. Îl verific. Când se destramă…
- Da, e gata. - E bine.
Pun suc de lămâie.
E bun!
E un preparat unde folosim cel mai bun ulei de măsline.
- Și asta e tot. - Super!
Bunicul tău ar fi mândru.
Sunt culori festive, de sărbători.
- Da, e… - E foarte bun!
Merg bine împreună. Textura codului merge bine cu sfecla.
Ai dreptate, e un echilibru perfect între gustul acru și cel sărat.
E delicios! Fantastic!
Pot să-ți arăt rețeta mea preferată de familie?
- Facem gumbo, nu? - Exact!
Iau supă de pui, pulpe de pui și cârnat. Facem creveții mai târziu.
Mulțumesc.
- Începem cu rântașul. - Bine.
Familia mamei e din Tennessee, de lângă Chattanooga.
Îmi place mâncarea de suflet.
Știu că sunt mai multe versiuni de gumbo. Eu pe asta o știu.
Pun pulpele aici, să ne ocupăm de ele.
Pun boia, piper cayenne, oregano, sare…
Le las să se aromatizeze cât fac rântașul.
Pun mult ulei de măsline și adaug făină.
- Faci pentru Crăciun? - Pentru ajun.
Bine.
Bun, e blondă. O vrem mediu arămie.
- Ca atunci când ne vopsim părul. - Caramel!
Eu n-am așa ceva, nu mă vopsesc.
Să luăm cratița și să facem bunătăți!
- Am cârnat andouille. Minunat! - E foarte bun.
Apoi punem puiul.
Rumenim toate ingredientele, apoi le punem pe toate la un loc.
M-ai convins! Vreau să fac așa ceva.
- Gumbo de casă? - N-am făcut de mult.
- Îmi place că mai faci gumbo. - Fac.
E bine. Mergem mai departe.
Pun ceapă, ardei și țelină.
Le lăsăm să se călească.
- Adăugăm puțin usturoi… - Am o teorie legată de gătit.
Când ceva arată bine, cum e cazul aici, unde uleiul a prins culoarea cârnatului…
- Când arată bine, știi că e bun. - Nu poate fi rău.
Pentru mine e o mâncare bună.
Nu e pretențioasă, e bine gătită și auzi cum sfârâie.
- Se simte mirosul… - Da.
E o experiență senzorială completă. Miroase, are gust, o bunătate!
Pun rântașul, care e foarte închis la culoare.
Și punem supa, care va deglaza totul.
Arată bine!
Vom adăuga pudră filé chiar înainte să mâncăm.
Punem înapoi cârnatul și puiul.
Frumos!
Miroase a Crăciun!
Bună!
- Am simțit miros de gumbo. - Am auzit ceva și am zis că e soțul meu!
- Încântat! - Tom Colicchio.
- Fac gumboul mamei. - Așa mi-a mirosit.
Ghici ce e în salată! E salata ta preferată!
Sfeclă, măsline negre…
- Fenicul… - Da!
Anșoa!
- E o antisalată. - Tot ce…
- E tot ce detești! - Tot! Și murături!
- Ați știut că vin. - Exact.
Gumboul e unul din felurile preferate, mai ales rețeta mamei ei.
- Dar înainte să pună peștele. - Mereu îi păstrează o porție.
- Ăsta e preferatul meu! - Cârnat și pui.
O să adaug pudra filé, sare și piper și aduc orezul.
Puțin iute, nu prea mult?
E cârnat andouille. Mama face cu cârnat de curcan. Ăsta e picant.
- Îți dau un prosop, o să transpiri. - Super!
- Aici ce e, Tom? - Cod sărat.
- Delicios! - E cod la aburi.
- E rețeta tradițională… - Două rețete pentru ajun.
- Pentru sărbătoarea celor șapte pești. - Salata…
- Eu și salata nu ne înțelegem. - E-n regulă.
Extraordinar, nu sunt multe lucruri care nu-mi plac…
- Și sunt toate în salata aia! - Absolut toate sunt în acel bol!
Absolut toate!
Mănânc cârnat. Să vedem cum e.
Simt cum îmi sfredelește creștetul capului.
Când mâncarea te face să transpiri, e de bine.
E delicios. Nu știu dacă e la fel de bun ca al mamei tale, dar e aproape.
Poftim?
Doamne!
Mama te va iubi pentru asta. Ce cuvinte frumoase pentru o soacră!
- Delicios! - E foarte bun.
Să faci mai des, e bun.
Mersi!
Mulțumesc că ai venit! Ce bucurie! Apreciez!
A fost distractiv.
Am piper în ochi. Sau îți fac cu ochiul!
E-n regulă!
Mulțumesc că ai venit!
Minunat!
Superb!
Se apropie ziua cea mare.
Am simțit căldura sărbătorilor în multe feluri în ultimele săptămâni.
Prin mâncarea pe care am făcut-o…
A doua zi e mai bună și se înroșește.
- E festivă. - Da.
Prin decorațiunile simpatice pe care le-am făcut…
Dar mai ales prin amintirile pe care ni le-am creat.
E minunat!
Motor!
Dar nu-mi pot lua rămas-bun fără să ridic paharul
în cinstea oamenilor din culise, care fac posibilă această magie.
Poftiți!
Noroc, prietene!
Un ciocnit drăguț de pahare! Chiar așa!
Noroc!
Vă mulțumesc, oameni buni! Bravo!
Am încheiat!
SĂRBĂTORI FERICITE
Subtitrarea: Corina Negreanu