Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Ispričavam se.
Wolfgang, dušo, evo te.
Krasno sviraš, ali ne znamo tko su ovi ljudi.
Hajdemo.
Ne možeš tako odlutati.
Tražila sam te.
Hvala.
Moja sućut, Matilde. -Hvala.
Mnogo je ljudi došlo.
Wolfgang, dušo, sjedni ovdje.
Slušaj.
Moram razgovarati s onima koji vode ovo.
Čekaj me ovdje, može?
Jesi li dobro?
U redu.
Zdravo, Joana.
Zdravo, kako si? -Držim se.
A maleni?
SUDIONICI POGREBA ŽIVI LJUDI: 63
Bok, maleni. Kako si?
Znaš li da dobri ljudi koji umru postanu zvijezde?
Dakle, kada večeras budeš gledao u nebo,
jedna od tih zvijezda zapravo je tvoja majka.
Ona će te štititi. -Mama još nije mrtva.
Molim? -Uzmemo li u obzir
da stanicama kože treba i do 24 sata da umru
i to da je moja mama umrla
prije točno 22 sata, 12 minuta i 15 sekundi,
jedna osmina nje i dalje se bori za život.
Zasad uzimamo samo važne stvari, stoga razmisli.
Sljedeći će tjedan kamion doći po sve ostalo.
Klavir.
Ako ga možeš staviti u torbu, može.
Hajde idi u svoju sobu.
Samo važne stvari!
Bako, zašto je mama studirala klavir u Parizu?
Zašto? Bila je mlada. Htjela je otići iz Barcelone,
a ondje je sjajna škola. -Akademija Grimald.
I ja želim onamo. -Wolfgang, još si dijete.
Pričekaj još koju godinu,
u redu? -Studirati klavir ondje
je kao da studiraš biotehnologiju na MIT-u.
Mama bi bila sretna da studiram ondje.
Slušaj.
Moramo razgovarati.
Tvoje mame više nema i doći će do ozbiljnih promjena.
Neočekivanih, čak. Ne nužno loših.
Ako nisu loše, dobre su. -Da.
Tvoja je mama htjela najbolje za tebe
i odlučila da je jedina opcija -To je oksimoron.
Što? -"Jedina opcija" je oksimoron.
Dvije suprotne riječi u rečenici koje tvore novo značenje.
Divno, dušo.
Dakle, tvoja mama -Poput "tužna radost",
i "tekući plin".
Smatram ih apsurdnima.
Oksimoroni su apsurdni, može.
Dakle -"Živi mrtvac".
"Pomalo od svega". -Wolfgang!
Želim ti reći
da se seliš k tati.
Za nekoliko tjedana.
Znam da nisi to očekivao.
Vjeruj mi, i ja sam iznenađena.
S mojim ocem? -Da.
Zove se Carles. Iako ga ne znaš
Ali ja nemam oca.
Bez brige, vratimo se na 81. takt.
Samo nastavi.
E, D.
U redu.
Bravo, Wolfgang, gotovi smo za danas.
U redu je, ovo je bilo nešto teže.
To je normalno. Glazba nije matematika.
Puna je osjećaja. Ako si tužan, umoran ili ljut,
ljudi to osjete i to je u redu.
Wolfgang, ne brini se.
Neću živjeti daleko. Često ću te posjećivati.
Svake ćeš nedjelje ručati kod mene.
Pravit ću ti onaj tvoj jogurt.
I dalje ćemo imati sate ovdje.
Utorkom i četvrtkom. Je li tako?
Sve će biti u redu.
Do sljedećeg tjedna?
Bravo, maleni. Bok.
Ispratit ću te.
Kakav je bio?
Nervozan. -U redu.
Treba mu vremena. Ovo je potpuna promjena njegove rutine.
Golem izazov.
Ne znam je li ovo pametno.
To je Ingridina želja. -Da.
Dobro će mu doći očinska figura.
I ti ćeš biti tu, Matilde.
Ne znam.
Bilo nam je dobro!
Zašto je Ingrid htjela ovo?
Siroto dijete. Ovo će ga pogurati preko ruba.
Ma ne! Vidjet ćeš da to nije tako grozno.
I tebi sada treba odmora nakon svega.
Pazi na sebe.
Ne znam -Nego!
Pokušat ćemo.
Nadam se da imaš pravo.
Vidjet ćeš da imam.
Hvala.
Gdje je taj rub?
Koji rub? -Preko kojeg sam poguran.
"Siroto dijete. Ovo će ga pogurati preko ruba."
Nisu sve riječi doslovne.
Rekla si da ću pasti preko ruba.
Tako se kaže! Sjeti se izreke:
"Umirem od želje." Ne znači da umireš.
Meni znači. -Prošli smo ovo mnogo puta.
I dalje ne shvaćam zašto si rekla da ću pasti preko ruba!
Gdje je taj rub?
Lumen si, a sve ti moram objašnjavati.
Ne prisluškuj odrasle kada
Evo ga, ispod stola.
Ne želi izaći? -Ne.
Matilde, možda sada nije zgodno.
Ovakvo je što najbolje učiniti bez žurbe.
Mogu doći neki drugi dan. -Nikada neće biti zgodno.
Wolfgang, dođi! Carles te želi upoznati.
Hej, zar se igraš skrivača dolje?
Wolfgang, ne otežavaj ovo.
Izađi kad god poželiš. Donio sam ti dar.
Dođi, leđa me već bole.
Ja ću.
Bok. Nego, želiš li ovo ili ne?
Baka kaže da će ti se svidjeti.
Rekla si mi da voli legiće.
S njima se igrao kada je imao dvije godine.
Sada gradi model Međunarodne svemirske postaje.
Srećom, nisam bacio račun.
Možemo uzeti nešto što voliš.
Hajde, Wolfgang. Dosta!
Živjet ćeš s Carlesom.
Jasno? -Ne.
E, morat ćeš.
Zašto?
Mama je tako htjela.
Hajde, dođi.
Zdravo, Wolfgang. Ja sam Carles.
Moram živjeti s ovim čovjekom?
Dječje su sjedalice skupe?
Nisu skupe, obvezne su.
Oportunisti. Onda ćemo danas kupiti jednu.
Wolfgang, ti si je možeš izabrati.
Moj menadžer. Pardon, mora da je važno.
Riječ je o projektu.
I dalje glumiš? -Naravno.
Paco! Paquito, što ima?
Pizdek, pa gdje si? -Nemoj, Paco.
Nisam sam. Nego, što kažu?
Daj dobru vijest.
Želiš da ti kažem?
Da, što kažu? -Da si najbolji, jebote!
Paco, ne pretjeruj. Znam te.
Doslovno su rekli: "Tip je najbolji, jebote."
"Ali redatelj preferira Carlosa Cuevasa."
Da nema njega, uloga bi bila tvoja.
Tako su mi rekli.
Prokleti Cuevas.
Sve dobiva. Gad ima sreće.
Svaku ulogu zgrabi.
Paco, slušaj, trenutačno sam s Vozim.
Može, drž' se. -Čujemo se.
Sve je u redu.
Mirno susjedstvo. Prijatelji su mi ga iznajmili prije dvije godine.
Pogodili smo se. Znaš, ne izgleda tako,
ali to je stan koji se ne prodaje. Predivan je.
Stanovi u Eixampleu obično su veoma sivi,
ali ovamo dođeš i kažeš: "Koji se vrag tu zbiva?"
A sada slijedi najbolji dio.
Uđite.
Privatni vrt. Ljupko, zar ne?
Malo je neuredan. -Zaista?
Možda malo, ali ovako se ovdje može igrati loptom.
Igrat ćemo se ovdje, može?
Ne volim sport.
Ovo je moj stan. I tvoj, Wolfgang.
Da, "Hospicij".
Moj prvi film. Bio sam nominiran za najboljeg sporednog glumca.
Sjećam se. Prije nekoliko godina, zar ne?
Dobio si nagradu?
Nisam, to je lutrija. Sve je to zapravo politika.
Jedna se stvar veže za drugu. Sada sam u TV seriji.
Kako ćeš s djetetom? -Lako.
Rekao sam im, promijenit će mi raspored.
Dođe li do problema, smislit ću nešto.
Gdje je moja soba?
Ovdje. Ne želiš vidjeti cijeli stan?
Nema potrebe.
Nekih stvari nema,
ali uredio sam je po tvojoj staroj sobi.
Bok, Wolfgang. -Čekaj
Prošlo je dobro, ne?
Voziš ga k meni utorkom i četvrtkom
na sate s Mijom, psihologinjom i učiteljicom klavira.
Ajme, dva u jedan?
Ideš? -Da.
Čekaj, ne želiš večerati? Možemo pogledati film, igrati Uno?
Moraš biti sam s njim.
Hoćeš li to moći? Ili trebaš još 10 godina? Bok.
Bok.
Kako si? Trebaš li što?
Ajme!
Veoma si uredan, zar ne?
Imaš čak i laptop.
"Popis gluposti:
drijemanje, čitanje romana, grljenje, ljubljenje"
Joj, da. Oprosti. Ne smijem ti samo tako uzimati stvari.
Mrak, zar ne?
Ono.
Napravio sam ti Mliječnu stazu.
Ne izgleda kao Mliječna staza.
Pa čuj
Ljudi ispod stotke to ne razumiju.
Molim? Što to znači?
Želim večerati. -Želiš večerati?
Sada? Ali tek je 18 sati.
Tako sam večerao s mamom.
Možemo večerati, naravno. Ovako, imam
Tjesteninu.
S umacima. Imam mnogo umaka. Možeš si izabrati najdraži.
Danas je utorak.
Utorkom jedem lazanje s povrćem.
Lazanje s povrćem?
Dobro, imam i toga
Evo ga! Recenzije kažu da su ovo najbolje lazanje u Barceloni!
Jednog ih dana možemo pokušati i sami pripremiti, zar ne?
Moj lik u seriji je kuhar.
Dobro, priprema sendviče i "tapase", ali
Što je bilo? -Više nisam gladan.
Ali utorak je. To si htio.
U redu je ako nisi gladan.
Ovaj
U redu je.
To je normalno. Ovo je zaista teško razdoblje.
To što se dogodilo s tvojom mamom i ova nova situacija za nas dvojicu
Eto.
Moramo se potruditi i živjeti zajedno.
Želim natrag u svoj dom.
U redu.
Ovo je sada tvoj dom.
Nije.
Znam da još nije, ali polako
Ne želim živjeti ovdje s tobom.
Ne znaš kuhati, psuješ i posao ti je smiješan.
Zašto je mama htjela da živim s osobom ispod stotke?
Što mu je to "ispod stotke"?
POPIS GLUPOSTI
OTAC
SNIMKE MAME
MAMINA PROBA
"U glavi mi je prašina"
"Ostaci su to mog žala"
"I ne mogu napraviti ni korak"
"Na kauču se borim"
"On sve upija i guši"
"I ne mogu se s njega maknuti"
"Samo genij to može"
"Lijeka nema"
"To je balet tišine"
"Utapam se u sjeni"
Sjedni.
"I onda došao si ti"
"I osvijetlio sve"
"Tako si prirodan"
"I osvijetlio si sve"
AKADEMIJA GRIMALD
GLAZBENA AKADEMIJA GRIMALD
Moj klavir.
U bakinoj je kući.
Trebam ga za vježbanje.
Znam. Vježbaš utorkom i četvrtkom s Mijom kod bake.
Ne, trebam ga sada.
Samo tren, što radiš? Kamo ćeš?
Po njega! -Ne možeš sam!
Moramo pozvati tvrtku za selidbe.
Trebam ga! -Ali
Sada! -Prekasno je sada.
Ne diraj me! -U redu!
Dva, tri, pet, sedam. -Što to radiš?
Hej, pogledaj me!
Donijet ću ti klavir, u redu?
Hej! Donijet ću klavir, može?
Idem po njega. -Pedeset tri, pedeset devet.
U redu je.
Sve je u redu.
Skreni.
Sada idi ravno. Oprezno!
Dobro si?
Jesi, moj je kraj teži. -Mogao je svirati flautu.
Stani.
Otvori poklopac.
Ovo? -Ovo.
Evo.
Da.
I ovaj. -I ovaj?
Ništa ti neće ostati.
Ne izgleda loše.
Klavir uvijek uljepša kuću.
Ovo nije dobro mjesto.
Pomaknite ga
Onamo.
Onamo?
Hajde, Paco.
Ne, mora biti ondje. Note odzvanjaju.
Dobro se čuje.
Nemaš ti sluha.
Mora biti
Ovdje. -Ne.
Ne može, nećemo vidjeti TV.
Pa?
Sjajno.
Sjajno? Sjajno.
U redu, idi spavati.
Ne, idem po note.
Ne, kasno je.
Donesi mi pivo, hajde.
Zaista volim operu, ali ne bih sina nazvao Pavarotti.
Bila je luda za klavirom.
Da si je samo čuo kako svira!
Zaista tužno.
Sakrij to, da ne vidi.
Sve se promijenilo, jebote.
Sada si otac.
Znaš što mi je rekao? -Što?
Da sam ispod stotke.
Ispod stotke? Što to znači?
Da sam glup, ukratko.
Kada sam rekao da neću donijeti klavir, ajme
Od nervoze je počeo govoriti nasumične brojeve.
Brojeve? Telefonske brojeve?
Ne.
Ne znam kakvi su to brojevi.
Prosti brojevi, rekao bih. Mislim da se tako smirivao.
Moji klinci gledaju Netflix za to.
Nije poput druge djece.
Ima ASD, znaš?
Aspergerov sindrom. Autist je.
ASD, ADD, OKP
Danas svaki klinac ima dijagnozu.
Dobro, ima Aspergera,
a kako ćeš objasniti da se nisi brinuo o njemu dosad?
Nije tako. -Pa
Ne, Paco. Ingrid je to htjela.
Bio sam momak tada.
I ja sam u toj dobi dobio sina.
Ti si ti, a ja sam ja.
Istina.
Nisam bio spreman. Sada je drukčije.
Ingrid me nazvala. Razgovarali smo nakon više godina.
Otac sam mu. Ovako mora biti, nema druge.
U redu. -Pa da.
Reci to Amadeusu. Sigurno će sve razumjeti.
Glupane.
Kasnim, moramo ići.
Nadam se da mi klinci spavaju.
Bogme si otac godine!
Vidjet ćeš ti.
Čuj, Bayona traži glumce za novi film.
Bayona? Paco, sada mi to kažeš?
Traži snimke glumaca u 30-ima.
Mnoge mi žene kažu da izgledam mlađe.
Vjerujem.
Do sutra trebaju snimku. -Ne!
Vozim maloga u školu i snimam seriju. Što sada?
Ako ne možeš, ne možeš. Ali to je Bayona.
Mogu mu biti menadžer.
Sredit ćemo mu da nastupa na "talent showu".
Joj, uplašio si me! Već si budan?
Zakasnit ćemo u školu. Počinje u 8.30.
Zar ne počinje u devet, kao svaka druga?
Moja ne.
Baka mi to nije rekla.
Ne piješ kavu, zar ne?
Ajme, uživaš! Tata ti je kupio čokoladicu.
U školi mog sina dopuštaju samo rižine kekse bez šećera.
Nije mi on tata.
Ovaj -Molim?
On mi nije tata. -Hej
Jučer sam ga upoznao. -Nije istina.
Odnosno, jest, međutim
Moram živjeti s njim. Ne zna kuhati.
Kasno se budi. -Tu izlazimo!
Hajdemo. Pozdravi tetu.
I glumac je!
Odustali smo od modela integracije i prešli smo na model inkluzije.
Nisu učenici ti koji se prilagođavaju obrazovnom sustavu.
Mi se prilagođavamo raznolikosti naših učenika.
Moramo razumjeti potrebe posebnih učenika poput Wolfganga
kako bismo ih mogli zadovoljiti.
Osim inteligencija, entuzijazma i strasti,
predavanje zahtijeva empatiju, kreativnost i strpljenje.
Prilično su visoki. Poput košarkaša.
Naravno. Preskočio je dva razreda.
Da, naravno, ovaj
Što se tiče kvocijenta inteligencije, test je pokazao 152.
Vi i ja vjerojatno nemamo iznad 95 ili 100.
Wolfgang je intelektualno iznad svojih kolega iz razreda,
ali čeka ga još mnogo posla na emotivnoj i društvenoj razini.
Nadareni učenik s autizmom izazov je i za učitelje i za obitelj.
Zato je važno da svi ovu situaciju promatramo na isti način
te uskladimo rad kod kuće i u školi.
Zdravo, ja sam Carles Gomis.
Dolazim iz Barcelone i nadam se
Bok, Carlese.
Danima se ne vidjesmo. -Istina.
Moraju nam napisati više zajedničkih scena.
Da.
Valjda nećemo raditi dokasna. Moram pokupiti sina iz škole.
Tata si? -Da.
Otkad? -Otprije 10 godina.
Ajme!
Nisam znala da imaš sina.
Zar si ga držao u podrumu? -Ne.
Život je pun iznenađenja. Uistinu je kompliciran, znaš?
On je nadareno dijete.
Ajme. -Međutim, nije to lako.
Nositi se s tim je veoma
Zato ne govorim o tome.
Ali čudno je da to nisi nikad spomenuo.
Zaista? -Gotovo, Patri.
Hvala, Carol. -Vidimo se.
Imam audiciju za novi Pascualov film.
O, čestitam! -Da.
Pascual? I dalje snima filmove?
Zar nema već 150 godina?
Presretna sam. Filmovi su mnogo drukčiji od televizije.
Počevši od ritma -Ritam, da.
Scenariji su sjajni. -Tako je.
Pascual je najbolji. Divno je raditi s njim.
A ti? Radiš li na čemu?
Da. -Zaista?
Naravno, naravno
U pregovorima sam. Projekt je top.
Ne smijem ništa reći. -Čekaj.
Može.
Da? Samo trenutak.
Moram ići. Možemo se uskoro naći i
Pričat ćeš mi o tom projektu. -Može.
I o tom novom sinu.
Može. -Dobro.
Bok. -Bok.
Bok, Carol.
Dobro jutro, Félixe. Isto što i uvijek? -Da. Hvala, Pere.
Donesi na stol. -Evo, odmah.
Carmina.
Moramo razgovarati.
U redu, rez. -Rez!
Isprike, na meni je bio red. -Što se zbiva?
Ne znam što mi je danas.
Nije bio tvoj red?
Ja samo slušam i plačem. Ti držiš monolog.
Dajte mi scenarij! -Evo!
Ramoneda, znaš li ili ne?
Ne trati nam vrijeme. Imamo šest scena danas.
Bez naočala ne vidim čitati.
Tiho! -Tjeraš me
na 10 scena na dan, ne mogu! -Dafnise.
Da? -Samo tren.
Koliko će ovo trajati?
Snimanje? -Da.
Pitaj, Ramonedu. Barem dva sata.
Dva? Ne, moram ići. Moram pokupiti sina, znaš?
Iz škole.
A što želiš da učinim? -Pa, mogao bi
Mogli bismo prvo snimiti moje scene.
Tako bih -Jasno.
Eto.
Znaš što, Carlese?
Moram snimiti Ramonedin monolog
u kojemu kaže Carmini da moraju prekinuti
jer mu je ona možda sestra. -Znam, ali
Vidio si da Ramoneda ne zna tekst.
Imam većih problema od tebe!
Da, ali -Idi.
Što?
Moja sestra? Sada mi to kažete?
Dvostruko sam stariji od nje!
Tko je ovo napisao?
Oprostite! Bio sam na snimanju i nisu me pustili ranije!
Kako si, Wolfgang? Pardon, neće se ponoviti.
Svakomu se dogodi. -Hvala vam.
Imali smo prvu probu za završni festival.
Zar ne? -Ajme!
Wolfgang je sjajan klavirist. -Da, obitelj mu je puna umjetnika.
Čekaj! -Bok, Wolfgang.
Hvala još jednom.
Krivo mi je što sam zakasnio.
Ali nije tako strašno.
Da samo znaš koliko je moj tata puta zakasnio!
Nijednom. Znaš zašto?
Nikada nije došao po mene. Nemojmo dramiti.
CARLOS CUEVAS "KOJU MINUTU VIŠE"
SNIMKE MAME
PLAŽA
Vidi!
Eno note.
I još jedne! Vidiš?
Osminka.
Mama, to su oblaci.
Molim? To je simfonija!
Kamo ćeš? -U more, dođi!
Mama, čekaj!
NOVA E-PORUKA AKADEMIJA GRIMALD
ČESTITAMO, IZABRANI STE
ZA PRISTUPANJE PRIJEMNOM ISPITU
NA AKADEMIJI GRIMALD KOJI ĆE SE ODRŽATI
U PARIZU, 10. LIPNJA U 10 SATI.
ISPIT NA AKADEMIJI GRIMALD
POPIS CARLESOVIH DOSADNIH PRIJEDLOGA:
KAZALIŠTE, NOGOMET, VOŽNJA BICIKLOM
LETOVI: BARCELONA - PARIZ
Eto, vidimo se. -Vidimo se.
Paco, reci?
Za film?
Svidjelo im se?
Da, kad god žele!
Kako to možemo napraviti? Da, super.
Pošalji mi scenarij da se pripremim.
Jesu li ti rekli kada?
Da.
Da, vjerujem.
Moram organizirati sve s malim, ali to je savršeno.
Paco, i više sam nego spreman.
U redu, stari. Čujemo se.
Vidi, to je sigurno Mia.
Bok, Wolfgang.
Aha, ostavit ću ja vas. Imam svog posla.
Audicija.
Povjerljivo je i tako
Želim vježbati Bacha.
Aha, već si krenuo. Da vidimo
Kako je u školi? -Dosadno.
Djeca iz razreda razgovaraju o glupostima.
Koliko smo puta ponovili da moraš biti empatičan?
Učiteljica glazbenog mi je čestitala.
Sjajno.
Namjerno sam svirao loše
i rekla mi je da nikada nije čula tako divnu izvedbu.
U redu.
Kako je s Carlesom?
Znaš da stotinu djece na godinu pokuša upisati Akademiju Grimald?
Prihvate samo 10.
Moja ju je mama pohađala.
Zašto nije postala profesionalna klaviristkinja?
Bila je veoma dobra.
Katkad nije riječ o vještini, nego o pravom trenutku.
Želim biti dobar poput nje. Ili bolji.
JUHA OD TIKVICA
Deset grama maslaca, 40 grama sira i dvije tikvice.
Što kuhar Carles Gomis danas priprema?
O, Mia! Gotovi ste? -Da, u sobi je.
Ako želiš ostati, za večeru imamo juhu od tikvica i omlet.
To jedemo četvrtkom.
Wolfgangu je rutina veoma važna.
Kako si ti? -Super, zaista.
Polako se upoznajemo.
Da Dojma sam da je bio pomalo nervozan.
Razgovarate li? -Da.
I to često.
O čemu? -O njegovoj majci i njezinoj smrti.
Da, i o tome. Naravno.
Misliš da trebamo ponovno o tome?
Carlese, djeca moraju razumjeti i imenovati stvari koje ih povređuju.
Razumijem da je Matilde teško razgovarati o smrti njezine kćeri
pa sam mislila da bi ti kao otac
Naravno, razgovarat ćemo o Ingrid. Primljeno na znanje.
Traume moraju izaći na vidjelo da ih se može nadići.
Wolfgangu to treba kako bi nastavio živjeti
na zdrav i spokojan način.
Večera ti gori.
Pas mater! Hvala, Mia.
Vidimo se u utorak. -Može.
Wolfgang, spavaš li?
Glupo je pitati nekoga spava li ako spava.
Možda se, nakon ovoga,
možemo opet susresti.
Ajme.
Što je? -Sjajno.
Pogodio si. -Da?
Kunem se. Uloga je tvoja.
Da popravim drugi dio?
Nipošto.
Drugi ti je dio savršen, vjeruj mi.
Da? -Da.
Super. Hvala, Patri. Znaš, mnogo si mi pomogla.
Još nešto. -Naravno, reci.
Mogao bi me pozvati na čašu vina.
POPIS STVARI POTREBNIH ZA PUT VLAKOM DO PARIZA:
VODIČ KROZ PARIZ, BACHOVA SKLADBA, SLUŠALICE, ŽELJEZNIČKA KARTA
OD: BARCELONA DO: PARIZ
KARTE I RASPORED
JEDAN PUTNIK, PARIZ
NASTAVI NA PLAĆANJE
PLAĆANJE KREDITNOM KARTICOM
On spava. Budeš li vrištala, probudit će se.
Bit ću tiha.
U redu je ako spava. -U redu je?
No dobro!
Wolfgang!
Joj, Wolfgang!
Ovo je Patricia.
Moja prijateljica.
Imali ste snošaj? -Ne.
Ne, ovaj Vježbamo za jednu scenu.
Novi scenarij. -Da.
Jesi li ejakulirao? -Što?
Redovita seksualna aktivnost
potiče neurogenezu. -Jasno, ali
Kao i kognitivne funkcije. Zato pitam jesi li ejakulirao.
Ne, nisam još. -Nije.
Onda nastavi, treba ti.
Mrzim plažu.
Zabavit ćemo se.
Puna je buke, letećih predmeta i djece.
I ti si dijete, sjeti se.
Znam! Hajdemo slušati glazbu.
Nemam Mozarta i slično, ali naći ćemo nešto što ti se sviđa.
Dobro je da i ti znaš moj ukus.
Gledaj cestu! -Ma gledam.
Tražim
Vidi! Znam što ću pustiti.
Na ovom je pjesma koja me vraća u prošlost.
Vidjet ćeš, svidjet će ti se.
Slušaj.
Slušaš li gitaru? Polako.
Možda ti se neće svidjeti na prvu, ali slušaj.
Drži volan! Ovo je opasno!
No dobro!
Slušaj sada!
Imaju i klavir, čuješ?
Dva akorda, ali Čekaj.
Slušaj.
Ne sviđa mi se!
Znao sam da će ti se svidjeti!
Ne sviđa mi se!
Osjetljiv sam na zvukove, preglasno je!
Slušaj sada! -Gdje su?
Gdje su?!
Sjajna pjesma!
Zaboravio sam slušalice!
Tvoja je majka voljela ovu pjesmu.
Što? Moja mama?
Ne, ne, ne! Ugasi!
Dosta! Dva, tri, pet, sedam.
Jedanaest, trinaest, sedamnaest, devetnaest
Evo, ugasit ću!
Četrdeset jedan -Hej, u redu je.
Dobro? Sve je u redu. -Pedeset tri, pedeset devet
U redu je.
Jesi li bolje?
Jesam.
Tražiš li oblike na nebu?
Ne.
Moja je mama vidjela note u oblacima.
Mogla je pronaći cijelu simfoniju.
Znam.
A ti? Vidiš li ih i ti?
Ne.
Samo vidim oblake.
I ja.
Ili ne, čekaj! Eno kornjače ondje, vidiš?
Onaj je oblak iznad oklop. Vidiš?
To nije kornjača. -Kako nije? Pogledaj.
Oklop, rep i noge. Vidiš?
To nije kornjača! -Jest. Koliko si ih vidio u životu?
Hej!
Eto, ja je vidim.
Wolfgang, sigurno se ne želiš okupati?
Vidio si Paua i Onu?
Želiš li s njima? -Ne.
Pustite ga. Ako ne želi - ne želi.
Bit će mu vruće. -Ma neće.
Kada mu tata postane zvijezda
i odvede ga na Sejšele, onda će se okupati. Zar ne, kompa?
Ja bih se okupao. Ideš sa mnom?
Dobro, ja idem. -Super.
Što to čitaš? -Ništa.
Pokaži nam. -Neću, zaprljat ćete je.
Ne gazi mi po ručniku!
Sada! -Da!
Pustite me! -Djeco, ne divljajte!
U redu je, idemo se igrati. -Nemojte!
Čekajte! -Neka ga smoče, zabavit će se.
Jedan, dva, tri! -Ne!
Wolfgang!
Jesi li dobro?
Što se dogodilo? -Carlese, je li dobro?
Kako si? Jesi li bolje?
Želim ići kod bake.
Šah!
Ubio sam ti kraljicu. Nisi usredotočena.
Imaš pravo, nisam. -Štiti kralja, ali gledaj top.
Kako ti je s Carlesom?
Ne zna igrati šah. -Nisam te to pitala.
Ne zna kuhati. Ne posprema svoj krevet.
Nesmotreno vozi.
Proizvodi zvukove prilikom snošaja i uvijek kasni.
Ti si na redu.
Jesi li ti dobro?
Umalo sam se utopio danas.
Molim? -Dobro je, bako.
Uskoro ću se maknuti od njega.
Pristupi ću prijemnom za Grimald
i postati najbolji klavirist.
Šah-mat! Rekao sam ti da čuvaš top.
Pardon, je li Carles Gomis ovdje?
Gomis? Ondje je. -Hvala.
Tišina, molim!
Samo tren.
Svi na položaje, počinjemo.
Otkud ti? -Mali se utopio?
Što se zbiva? -Samo su se igrali.
Zaista? -Dvije minute!
Moj mi unuk govori stvari. On ne zna lagati.
Nisi rekla da ne zna plivati. -Zna!
Zaista? -Odmalena!
Pa, bilo je veoma čudno.
Ne, ti si čudan.
Jeste li razgovarali o smrti njegove majke?
Dijete je, nema mu potrebe trljati sol na ranu.
Carlese, na položaj. -Evo me!
O traumi se mora razgovarati, Matilde.
Djeca moraju biti vedra, ovaj Život mora imati zdravlje i sreću.
O čemu ti? -Pitaj Miju!
To je rekla, samo malo drukčije.
Ja najbolje znam Wolfganga. Nemamo o čemu razgovarati.
I ovako mu je teško.
Kako si se ti dopao mojoj kćeri?
Otac sam mu. -Ma nemoj? Sada si mu otac?
Sada jesi?
Carlese! Na položaj, molim te. -Evo me.
Doviđenja, Matilde, i hvala ti na potpori.
Carlese, nisi otac samo zato što imaš sina!
To moraš zaslužiti.
U redu, snimamo.
Hajdemo.
Hej, jesi dobro?
Imam iznenađenje. -Ne volim iznenađenja.
Napose od tebe.
Razumijem. Nema više smicalica.
Ali ovo će ti se sigurno svidjeti.
Hajdemo!
Kamo idemo?
Ima samo 17 godina,
a s pet je godina upisala Moskovski konzervatorij.
Zaista?
Vidi, Beethovenova sonata broj 26!
Kod kuće koncert Claudija Arraua u Beču na CD-u.
Mama i ja poslušali smo ga stotinama puta.
Sada je 20.10. Piše da program počinje u 20 sati.
Ma, uvijek kasne.
Trebalo bi početi u 20 sati ako tako piše.
Čuj, nemir koji sada osjetiš u želucu
samo je tvoja želja da nešto počne.
Ne sviđa mi se.
Evo, počinje.
I? Jesi li se zabavio?
O, da! -Što ti se najviše svidjelo?
Kontrola tempa, način na koji se kreće,
agilnost u rukama. -Da, i meni.
Možemo ovo ponoviti kad god poželiš.
Što je bilo?
Znaš da želim studirati na Akademiji Grimald.
Znam.
Pa, prijemni je
Samo tren.
Paco, reci.
U ponedjeljak.
Sutra u pet? Paco, sutra je subota.
Ne, ne, ne. Mogu, samo
Otići ću kamo god mi kažu. Zaista.
PUT U PARIZ
ISPIT NA AKADEMIJI GRIMALD
ODLAZAK: BARCELONA DOLAZAK: PARIZ
Wolfgang!
Jesi li spreman?
Što si radio? -Ništa.
Idemo kod bake. Pokupit ću te nakon audicije.
Ne želim. Ostat ću ovdje.
Sam? -Da.
Naravno. Da ti ostavim i ključ?
Da. -Ne možeš nikamo sam.
Nemam vremena, hajde. -Neću!
Što ti je? -Ne želim ići!
Razgovarali smo. -Neću!
Ne počinji s brojevima, u redu?
Ovaj Ideš sa mnom, u redu?
Hajde, uzmi torbu. Brzo!
Zašto toliko jurimo? -Kasnim.
Audicija je za važnu ulogu i moram biti ondje. Požurimo se.
Koju ulogu?
Ulogu liječnika.
Ti ništa ne znaš o medicini.
Ne moram znati, glumac sam.
Smišljam izvedbu prema scenariju.
To je to. Idemo prijeko.
Crveno je, neću. Zgazit će nas.
Nema auta.
Crveno je. -Nigdje nikoga!
Crveno je.
Nema problema. Onda sutra u četiri.
Može.
U redu.
Dobro.
Dobar dan, ja sam Carles Gomis.
Kasnim 10 minuta, nešto mi je nažalost iskrsnulo.
Sada će vas pozvati. -Što je iskrsnulo? Ništa.
Hajdemo. Sjedni ovdje.
Ja ću ući, a ti ćeš neko vrijeme biti sam ovdje.
Dobro, s onim momkom. U međuvremenu možeš
Možeš raditi zadaću. Imaš je, zar ne?
Nemam. -Super onda.
Carles Gomis? -Da.
Dođite, molim vas.
Poželi mi sreću.
Kako ste? -Dobro.
Ostavite stvari ovdje.
U redu! Sjajno, Carlese.
Super.
Da? Sigurno? -Da.
To je ono što tražimo. Spoj grubog i mekog muškarca.
Vi to imate. -Da, često mi to kažu.
Eto, drago mi je da vam se sviđa.
Mi smo zadovoljni, a sada vas Bayona mora upoznati.
Ne pogodimo uvijek ono što je zamislio.
Ako želi da pripremim drugi tekst
Ne, bez brige. Sve je u redu. Doći će u ponedjeljak.
Upoznat će vas i druga dva kandidata.
I to je to. -Dakle, za dva dana?
Tako je, moramo biti brzi.
U redu? Slobodni ste?
Da, slobodan sam. Naravno!
Pardon, jeste li vidjeli mog sina?
Dijete s kojim sam došao?
Možda je u zahodu.
U redu, hvala.
Wolfgang?
Gotov sam, možemo ići.
Carles!
Bok, Carlose.
I ti si ovdje? -Da.
Bayonin film? -Da.
Super, zar ne? Poznaješ ga?
Ne. -Genij je. Sutra večeram s njim.
Oprosti, tražim svog sina.
Kojeg sina?
Nema veze, ispričavam se!
Bok i sretno! -Bok!
Samo tren!
Wolfgang!
Pardon, jeste li vidjeli dječaka?
Zove se Wolfgang.
Wolfgang? Kao Mozart? -Da.
Što se zbiva? -Bio sam ovdje sa sinom
i nestao je. -Da nije otišao?
S mamom možda? -Nema mamu.
Siroto dijete. Nema mamu.
Sigurno je bio na mobitelu i nije pazio na sina.
Nisam, gospođo! Bio sam na audiciji za film.
Gledao je film? -Koji? O Mozartu?
"Amadeus". Salieri je bio negativac u tome.
Gledao ga je na mobitelu. -Nisam, gospođo!
Wolfgang!
Kartu, molim.
Izvolite.
Zdravo.
Izvolite. -Dobar dan.
Dobar dan.
Hvala. -Izvolite.
Bok, gospon.
Sam putuješ? -Da.
A što ćeš u Parizu sam?
Upisati najbolju glazbenu akademiju na svijetu.
Sjajno. Ja sviram harmoniku.
Gdje ti je mama?
Nije ovdje.
Nije? Dobro, a tata?
Nemam tatu.
U redu. S kim putuješ?
Ni s kim.
Pričekaj ovdje, može? Samo trenutak.
Toni, dođi molim te na provjeru karata.
Imam maloljetnika koji putuje sam.
Dijete, da.
Dva, tri, pet,
sedam, jedanaest, trinaest, sedamnaest, devetnaest, dvadeset tri,
dvadeset devet, trideset jedan, trideset sedam, četrdeset jedan
Pardon. Jesi dobro?
Što je bilo? -Ja ću ti reći.
Jedva je ostao živ.
Je li dobro? -Jest.
Malo mu je pozlilo, vjerojatno od napada tjeskobe.
Prenoćit će ovdje.
Ne bude li komplikacija, sutra ide kući.
Slušaj me, ne smiješ više bježati.
Samo malo. Išao si u Pariz?
Na prijemni za Akademiju Grimald.
Glazbenik si? -Da, klavirist i to sjajan.
E, pa sutra ćeš već moći svirati. Sada spavaj.
Samo jedna osoba može ostati s njim. Tko će?
Ja. -Ja.
Vi ste mu baka? A vi otac?
Otac ostaje. Dođite.
Mališa, odmori se.
Vidimo se sutra.
Utapanje, a sada i ovo?
Nisi spreman brinuti se o njemu.
Ovaj si put pretjerao.
Koji je kurac s tim Parizom?
Imaš 10 godina! Ne možeš ići sam, jasno?
Pametan sam, mogu kamo god.
Pametan?
U životu ima važnijih stvari od pameti.
Možda za tebe.
Ne znam što još želiš da napravim!
Trudim se, a ti pljuješ po meni.
Ugađam ti i ovako mi vraćaš?
Gledaj me kada ti govorim, otac sam ti!
Gdje si bio kada sam živio sam s mamom?
Kada sam slavio svoj prvi rođendan?
Kada sam izgubio prvi zub?
Kada sam prvi put zasvirao?
Misliš da ću te zvati "tata" jer se trudiš nekoliko dana?
Izvolite ključ, soba 218. Doručak je od sedam do deset sati.
Slobodno javite ako nešto zatrebate.
Super, hvala. -A klavir?
Klavir. Nemamo klavir.
Nemam za hotel s klavirom.
Ali moram vježbati.
Wolfgang Hvala lijepa.
U Parizu smo. Prošećimo, pojedimo nešto
Možda ćemo pronaći restoran ili kafić s klavirom.
Što kažeš?
Kamo idemo?
Želim ti pokazati jedno mjesto.
Koje?
Ovo.
Znaš zašto je ova klupa posebna?
Upravo sam ovdje upoznao tvoju majku.
Ovdje? -Da.
Ovaj
Nastupao sam na ulici, a ona je sjedila ovdje
i gledala me onim svojim prekrasnim očima.
Kada sam završio, prišao sam joj,
sjeo pored nje i počeli smo razgovarati.
I?
I onda smo otišli u onaj kafić. Vidiš?
Ondje smo popili pivo i izgubili se u razgovoru.
Osoblje nam je najednom reklo da moraju zatvoriti i
I što onda?
I onda samo otišli plesati u klub.
Sjećaš se one pjesme koju sam ti pustio?
Od Bowieja?
To je bila naša pjesma.
Nemoguće. Mama je imala savršen glazbeni ukus.
U tom su je klubu pustili i kada smo plesali
Što?
Kada smo plesali, prvi smo se put poljubili.
I onda?
Ništa,
Kako? -Tako, svatko je otišao svojoj kući.
Hajdemo, umirem od gladi. A ti?
Onda ste napravili mene.
Jesmo, ali ne te noći.
Odnosno
Gledaj
Imali smo krasnih nekoliko mjeseci,
ali ona se htjela vratiti u Barcelonu,
a ja sam htio
Živjeti ovdje.
Međutim
Mislim da sam se zapravo bojao.
Bio sam veoma mlad, znaš?
Nisam
Nisam zamišljao sebe kao oca.
Kada sam se vratio u Barcelonu,
ti si
Već si imao dvije godine.
Nazvao sam tvoju mamu, ali rekla je da vam je dobro.
Da joj tvoja baka pomaže.
I da
Da me uopće ne treba i da joj je tako lakše.
Ne znam, eto
Da mogu vratiti vrijeme, drukčije bih postupio.
Znaš što je tvoja mama voljela? "Croque-monsieur".
Što? -"Croque-monsieur".
To ti je sendvič
od slatke šunke, ementalera i bešamel umaka.
Znam lokal koji ima najbolje u Parizu.
Postoji i "croque-madame", ali taj nije toliko dobar.
U njega stavljaju jaje, što mi se ne sviđa.
Kako toliko znaš o Parizu?
Živio sam ovdje prije mnogo godina.
Slušaj, ako te prime
Kako ćemo?
Imaju smještaj za studente, ali možeš me posjećivati.
Ionako znaš francuski.
Hvala, maleni.
I baka može doći.
Joj, baka
Ubit će me.
Dobri su, zar ne?
Ne. Nemaju nimalo ritma.
Zaista?
Tražio si klavir?
O čemu ti?
Reci im da ti daju da sviraš. Svidjet će im se to.
Ovo nije Bach.
Pa što?
Hvala.
Hvala lijepa!
Hvala. -Pardon.
Naravno! Mališa, želiš li zasvirati?
Hajde, zove te da sviraš. Dođi. -Ne.
Hajde. -Dođi!
Hajde, pokušaj. -Neću.
Dakle, ti si klavirist?
Sjedni. -Znaš li "jazz"?
Ne.
O, zna. Među najboljim je klaviristima u povijesti.
Ne znam "jazz". Trebam note.
Ne znaš ako ne pokušaš.
Hajde, sviramo u F-duru.
U redu? Idemo.
Jedan, dva, tri i
Što kažeš?
Ako želiš da se vratimo kući
i pokušamo nagodinu, i to je u redu.
Ne.
Želim to učiniti.
Dakle, Emma Malraux, Virginie Vázquez i Marcel Labadie.
Za mnom, molim vas.
Ne javljaš se Pacu?
Sutra ću ga nazvati.
Danas si imao audiciju?
Mislim da ne bih bio dobar liječnik.
Liam Caula, Wolfgang Abadal, Sophie Lapierre.
Ja! Čekaj me ovdje. -Hajde.
Spreman?
Idemo.
Hvala.
'Ðenja.
Wolfgang Abadal?
Na redu si.
Zoveš se Wolfgang? Očekivanja su odmah velika.
Zašto želiš studirati ovdje?
Želim biti najbolji klavirist na svijetu.
A zašto?
To je bila želja moje mame.
Želiš krenuti ispočetka?
Wolfgang!
Daj mi ruku! -Pusti me! Makni se!
Kako se zoveš? Daj mi ruku. -Wolfgang, u redu je!
Ja sam mu otac! Što to radiš?
Daj ruku. -Ne diraj me!
Hej, što se dogodilo?
Nisam najbolji. -Gledaj me.
To nije važno. Meni si savršen!
Nisam! Podbacio sam!
Nisi. Pogledaj me.
Daj ruku. -Ne diraj me!
Daj! -Ne diraj, kažem!
U redu, ne diram te, ali ovdje sam. Gotovo je
Ja sam kriv!
Ništa ne znam! -Ne budali!
To nije bilo lako. -Ništa ne znam! Makni se!
Ne idem nikamo.
Uvijek zabrljam i zato me svi mrze.
O čemu ti?
U redu je. -U školi me ne podnose!
Mama me nije mogla podnijeti! Ti me ne podnosiš!
Zato mi nisi htio biti tata! -Zabrljao sam.
Ali odsad sam s tobom.
Lažove!
Daj mi ruku! -Ne diraj me, kažem ti!
Hajde, molim te.
Zašto me mama ostavila?
Mama te voljela.
Zašto nije ostala sa mnom?
Htjela je brinuti se o tebi, ali nije mogla.
Bila je divna žena,
veoma pametna! Međutim, veoma osjetljiva.
Veoma, veoma osjetljiva.
I katkad osobe poput nje pate više od nas ostalih.
Pate iznutra.
I ta se patnja
Pretvara u beskrajnu tugu.
I iako neki mogu to nadići,
tvoja mama jednostavno to nije mogla.
I jednog dana je ustala
i ugledala mnogo mračniji svijet nego što on to zaista jest.
I siguran sam da je pokušala othrvati se tomu, međutim nije mogla.
I oduzela si je život.
Zašto? Nije li me dovoljno voljela?
Ne, mnogo te voljela.
Međutim
Bila je bolesna.
Ali nije pošteno da ti
Nisi ti kriv.
Nitko nije kriv.
Razumiješ me?
Da?
Daš mi ruku?
Hajde, polako.
Wolfgang!
Mama, došli smo! Otkazali su robotiku danas.
Mogli su nazvati.
Wolfgang! Jesi li dobro?
Tako je, diši!
Wolfgang, dušo! Kako si, srećo moja?
Sada si sa mnom. Idemo kući.
Matilde, moramo razgovarati. Molim te.
Uđi.
Wolfgang mi je rekao sve.
Ruksak. -Matilde
I zaboravi na skrbništvo, naravno.
POPIS RAZLOGA ZA PRESTANAK SVIRANJA KLAVIRA
Wolfgang, vidi tko je došao.
Bok, Wolfgang.
Moram nešto obaviti. Ostani ovdje s Mijom.
Vidimo se.
Kako si?
Čujem da te akademija nije primila.
Sada znam da neću biti najbolji klavirist.
Neka. Vjerujem da je život bolji ako nisi najbolji.
Jesi li spreman za školski koncert?
Neću svirati.
Navodim razloge za prestanak sviranja.
Zaista? -Imam ih 23.
Dvadeset tri? Smijem vidjeti?
Znaš, praviš popise negativnih stvari
koje ti ne pomažu.
Prema ovim popisima,
tvoj otac griješi u svemu, a ti si savršen.
Moraš shvatiti da nisi savršen.
Kada to prihvatiš, shvatit ćeš da nitko nije.
Imam ideju.
A da ove negativne stvari
promijeniš u pozitivne?
Recimo?
U dobre stvari o Carlesu, primjerice.
Sigurno ih ima.
Odveo me u glazbenu dvoranu.
Eto. Još što?
Propustio je audiciju da me odvede u Pariz.
Skočio je u rijeku i spasio me. -Sjajno.
Moj je klavir kod njega.
Siguran si da više ne želiš svirati klavir?
Da? -'Dan, došli smo po klavir.
Smijemo? -Samo malo, sada?
Da, gđa Matilde nas je poslala. Čeka vani.
U redu, uđite. -Hvala.
Vi ništa ne morate.
Hajdemo.
Eto, ode.
Stani.
Stanite!
Klavir ostaje. -Što?
I klavir i dijete. Unesite ga.
Ne može, nastavite.
Kamo ćeš? -Po sina.
Ma zaboravi!
Koji će ti sudac dati skrbništvo?
Nisi mnogo bolja od mene.
Nisi ni ti savršena. -Molim?
Čujem da je on našao svoju mrtvu majku.
Sin mi govori stvari. Ne laže, sjeti se.
Znaš što to učini djetetu?
Nisi mi rekla! -Ne znam što je vidio.
Nisam ga pitala. Dijete je.
Problem je što ne razgovarate. Taksi!
Traumatiziran je, zar ne vidiš?
Vidim, ali mora zaboraviti to i živjeti dalje!
Ne, mora shvatiti što se dogodilo.
Moramo biti iskreni s njim.
To njemu treba.
Hej, Carlese! Slušaj me! Čekaj!
Gospođo, što ćemo s klavirom?
To je to, hvala!
Mia, bok!
Gdje je Wolfgang?
U blagovaonici.
Ostavit ću vas. -Može.
Carlese, dobro je da si došao.
Hvala. -Bok.
Ne tako davno, tvoja je majka stupila u kontakt sa mnom.
Isprva mi je to bio šok
i rekao sam joj da moram razmisliti o tome.
Ali ubrzo sam prihvatio.
Zato što
Tvoja mi je majka dala drugu priliku.
I nikada nisam mislio da bi moj sin mogao biti tako
Nevjerojatan.
Ne idem nikamo, vjeruj mi.
Kada ti je mama umrla, pokušala sam ti reći istinu.
Ali to je bilo veoma teško.
Svi ste mi lagali. -Ne, Wolfgang.
Nisam imala riječi
Kako objasniti djetetu da mu majka ne želi živjeti?
Htjela sam te zaštititi.
Misliš da je bilo bolje ne reći mi istinu?
Ne, mislim da je istina uvijek najbolji put.
Znaš, katkad mi odrasli nismo spremni na takvo što.
Volim te, Wolfgang.
Dala sam sve od sebe.
Ti si naše malo čudo.
Bako.
"Malo čudo" je oksimoron.
Da, i oksimoroni su apsurdni.
Wolfgang je sljedeći.
Hvala Bogu.
Kada svira naš Mozart? -Otkud ti?
Mali je zlatna koka.
Menadžer se mora zbližiti s klijentom.
Moram biti tu od prvoga dana.
Učenik šestog razreda, Wolfgang Abadal, odsvirat će
Mozartove varijacije na klaviru.
Što je sada?
Ne znam.
Ne znam ovu.
Ja znam.
Upravo su me zvali Bayonini ljudi.
Što? -Netko im je poslao popis 10 razloga
zbog kojih bi ti trebali dati drugu priliku.
Popis? Kakav popis?
Ne znam. Ovaj put nemoj zajebati.
Obogatit ću se na ovom malom!
"Kirurg na prvoj crti", 24-3, prvi put!
Akcija!
Ovo je krvoproliće!
Idemo! -Ricardo, hajdemo.
Saro, imam posla. Žao mi je.
Ti idi. Zrakoplov polijeće za 15 minuta.
Možda ćemo se opet sresti.
Rez, rez, rez!
Kako je bilo? -Ispočetka.
Super. Želim još jedan pokušaj, s većim stankama u dijalogu.
Zadnji se put vidite. -Između rečenica?
U redu. -Bayona!
Ovaj, razmišljao sam. Mogao bih možda vrištati više.
Kao da sam između života i smrti.
Ovako je savršeno. -Da?
Kada priđeš nosilima, tip je mrtav.
Samo mu prekrij lice.
Ne, ne, ne!
MEDIATRANSLATIONS