Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Elnézést!
Wolfgang, drágám, hát itt vagy. Ez szuper.
De nem tudjuk, kik ezek az emberek.
Gyere! Menjünk!
Nem sétálhatsz el csak úgy itt. Már kerestelek.
- Részvétem, Matilde. - Köszönöm!
- Őszinte részvétem. - Köszönöm, köszönöm!
Nézd, mennyi ember!
Wolfgang, drágám, ülj le!
Figyelj!
Beszélnem kell azokkal, akik ezt szervezték.
Várj meg itt, jó?
Wolfgang, jól vagy?
Jó.
- Szia, Joana! - Szia, hogy vagy?
- Jól, vagyis tartom magam. - Mi van a fiúval?
A TEMETÉSEN LÉVŐ RÉSZTVEVŐK ÉLŐK: 63, HALOTTAK: 5
Szervusz! Hogy vagy?
Tudod, hogy amikor a jó emberek meghalnak,
akkor csillagokká válnak?
Amikor éjszaka felnézel az égre, látni fogod,
hogy az egyik csillag az anyukád lett.
- Ő fog megvédeni. - Anyukám még nem halt meg.
Hogy?
Ha figyelembe vesszük, hogy a bőrsejtek akár 24 óráig is élhetnek,
és az anyukám pont 22 órával, 12 perccel és 15 másodperccel ezelőtt halt meg,
akkor egynyolcad része még él, és küzd a létezésért.
Egyelőre csak a fontos dolgokat pakold be!
Jövő héten a költözővel elvisszük a többit.
A zongora.
Ha befér a táskádba, elvisszük.
Gyerünk, menj a szobádba! Sipirc!
De csak a fontos dolgokat!
Nagyi, miért ment anya Párizsba zongorázni tanulni?
Hogy miért? Mert fiatal volt.
El akart menni Barcelonából, és ott van egy remek iskola.
- A Grimald Akadémia. - Igen.
- Én is ott akarok tanulni. - Még gyerek vagy, Wolfgang.
Pár év múlva, amikor készen állsz, biztos ott fogsz tanulni.
A Grimaldon zongorázni tanulni olyan, mint biotechnológiát tanulni az MIT-n.
Biztos anya is örült volna ennek.
Figyelj! Beszélni akartam veled.
Most, hogy anyád nincs itt, fontos változások lesznek.
Váratlan változások. Ez nem jelenti azt, hogy rosszak.
- Ha nem rosszak, akkor jók. - Pontosan.
Anyukád, gondolkodva azon, mi lehet a legjobb neked,
úgy döntött, az egyetlen opció...
- Ez egy oximoron. - Mi?
Az egyetlen lehetőség egy oximoron.
Két ellentétes szó egy mondatban, ami új jelentést teremt.
Nagyon jó, drágám. Azt akartam mondani, hogy...
Mint a "keserédesség" vagy a "folyékony gáz".
- Szerintem abszurdak. - Az oximoronok abszurdak. Értem.
- Azt akartam mondani... - "Élő halott".
- "Egy kicsit mindenből". - Wolfgang!
Azt akarom mondani, hogy mostantól az apáddal fogsz élni.
Méghozzá pár hét múlva. Tudom, hogy nem számítottál erre.
Hidd el, én is meglepődtem.
- Az apámmal? - Igen. Carlesnek hívják.
- Még ha nem is ismered... - Nekem nincs apám.
Ne aggódj! Menj a 81. ütemhez!
Ne aggódj! Folytasd!
Mi-ré, mi-ré.
Oké. Szép munka. Kész vagyunk. Ennyi volt mára.
Nem baj, ha ma kicsit nehezebb volt.
Ez normális. A zene nem matematika. A zene érzés.
Ha szomorú, fáradt vagy dühös vagy, az emberek megérzik, de ez nem baj.
Hé, Wolfgang ne aggódj!
Nem leszel messze.
Gyakran meglátogatlak,
és minden vasárnap itt fogod enni azt a szuper joghurtos tortát,
amit úgy szeretsz.
Továbbra is itt fogunk tanulni.
Minden kedden és csütörtökön. Megbeszéltük, ugye?
Nem lesz baj.
Találkozunk jövő héten?
Na, jól van. Szia!
Kikísérlek.
Milyennek láttad?
- Idegesnek. - Értem.
Időre van szüksége. Ez nagy dolog.
Ez teljesen megváltoztatja a rutinját. Ez egy kihívás neki.
Nem tudom, hogy ez jó ötlet-e.
- Ezt akarta Ingrid. - Ja.
Jó lesz neki, ha van egy apafigura. És te is ott leszel.
Nem is tudom. Jól voltunk úgy, ahogy voltunk.
Nem tudom, miért hozta meg Ingrid ezt a döntést.
Szegény. Már csak ez hiányzott neki a mélyponthoz.
Nem, nem. Meglátod, hogy nem lesz olyan szörnyű.
Azok után, ami történt, neked is pihenned kell.
- Vigyáznod kell magadra. - Hát...
- Nem is tudom. - De.
Meglátjuk. Remélem, igazad lesz.
Majd meglátod.
- Szia! - Köszönöm, Mia!
Hol van a pont?
- Milyen pont? - Amibe beleesek.
Hallottam: "Szegény. Már csak ez hiányzott neki a mélyponthoz."
- Nem kell mindent szó szerint venni. - Azt mondtad, hogy leesek valahova.
Ez olyan, mint amikor azt mondod:
"Meghalok, hogy lássalak", de attól még nem halsz meg.
- Szerintem igen. - Már sokszor megbeszéltük ezt.
Még mindig nem értem, miért mondtad, hogy le fogok valahova esni.
Hol az a pont?
Olyan okos vagy, de mindent meg kell magyaráznom.
Nem kéne kihallgatni a felnőttek beszélget...
Elrejtőzött az asztal alá.
- Nem akar kijönni? - Nem.
Figyelj, Matilde! Talán ez nem a legjobb időpont.
Az ilyen dolgokat jobb nem elsietni. Visszajöhetnék, mondjuk, egy másik nap.
- Oké? - Soha nem lesz jó időpont.
- Igen, de... - Wolfgang! Gyere ki!
- Carles meg akar ismerni. - Ott vagy lent? Bújócskázol, vagy mi?
Jaj, Wolfgang! Ne nehezítsd meg ezt!
Én ráérek, de hoztam egy ajándékot.
- Gyere ki érte, gyere! - Segítek.
Hát szia! Na? Nem kéred?
A nagyi szerint ezt imádni fogod.
Nem azt mondtad, hogy imádja a legót?
Kétévesen játszott vele.
Most az Nemzetközi Űrállomás mását építi.
Aha, szerencsére még megvan a blokk.
Kicserélhetjük valami másra, amit szeretsz.
Gyere, Wolfgang! Elég!
Bármi is történjék, Carlesszal fogsz élni.
- Nem. - Hát, muszáj lesz.
Miért?
Mert anyukád így döntött.
Gyere! Gyere!
Szia, Wolfgang! Én Carles vagyok.
Tényleg ehhez kell költöznöm?
- Drágák a gyerekülések? - Nem mindegy? Kötelezőek.
Opportunisták... Ma veszünk egyet, jó?
Mit gondolsz, Wolfgang? Te magad választhatod ki.
A menedzserem az. Elnézést, biztos fontos.
- Több projektre is castingoltam. - Még színész vagy?
Igen, igen, persze.
Paco! Paquito, mi újság?
- Te vén kujon! Hogy vagy? - Ne, Paco!
Haver, nem vagyok egyedül. Figyelj! Mit mondtak?
- Csak jó híreket mondj! - Tényleg tudni akarod?
- Ja, mit mondtak? - Hogy te vagy a legjobb.
Paco, ne túlozz! Ismerlek.
Szó szerint ezt mondták: "Ez a srác a legjobb."
Azt is mondták, hogy a rendező Carlos Cuevast preferálja,
de ha ő nem létezne, a szerep a tiéd lenne.
Pont ezt mondták.
- Rohadt Cuevas. - Mindent megkap.
Az a rohadék nagyon szerencsés. Minden szerepet ő kap.
Figyelj, Paco, most éppen vezetek.
- Jól van, csak nyugisan! Fel a fejjel! - Majd később hívlak. Oké? Szia!
Nagyon csendes környék.
Két éve egy barátom kölcsönadta, vagyis megállapodtunk.
Nem úgy néz ki, de ez az a fajta lakás, amit meg akar az ember tartani. Csodás.
Az eixample-i lakások általában nagyon szürkék,
de amikor ide belépsz, azt mondod: "Hé, mi a fene folyik itt?" Igaz?
Várj, várj! Most jön a legjobb rész.
Jó.
Gyertek!
Saját kert. Jó, mi?
Kicsit rendetlen, nem?
Tényleg? Talán egy kicsit.
De így játszhat a labdával, és nem tör össze semmit.
- Itt fogunk játszani. - Nem szeretem a sportot.
Szóval ez a lakásom. Mostantól a tiéd, Wolfgang.
Igen. Igen, igen. "A Hospice".
Első film, és bumm.
Jelölés a Gaudíra mint legjobb mellékszereplő.
Ez jó pár éve volt, nem?
Nyertél?
Nem. Az olyan, mint a lottó. Ismerni kell embereket.
Az egyik dolog vezet a másikhoz, de most egy napisorit csinálok a tévébe.
- Hogy lesz időd rá? - Nem lesz baj.
Beszéltem velük. A gyártás majd megoldja.
De ha nagy gebasz lesz, kitalálok majd valamit.
- Hol van az én szobám? - Itt, de nem akarsz körülnézni?
Hát nem.
Hiányoznak még dolgok, de gondoltam, berakok gyorsan pár cuccot.
- Szia, Wolfgang! - Várj! Még csak...
Jól ment, nem?
Ne felejtsd el elhozni kedden és csütörtökön!
Találkozója van Miával, a pszichológusával és zongoratanárával.
Hűha, kettő az egyben.
- Jó. - Mész is?
- Igen. - Várj! Várj! Nem akarsz enni?
- Nézhetünk filmet vagy unózhatnánk. - Végül úgyis egyedül maradsz vele.
- Igen. - Menni fog? Vagy kell újabb tíz év?
Szia!
Hogy vagy? Mizu? Kell még valami?
Azta! A jó öreg rendmánia.
Nézd! Még laptopod is van.
Haszontalan dolgok listája: szundi, regényolvasás, ölelés, csók...
Bocsánat! Bocsi! Azok a te cuccaid.
Király, mi? Az, nem?
- A Tejút, amit csináltam. - Ez nem úgy néz ki, mint a Tejút.
Nos...
A száz alattiak ezt nem érthetik.
Száz alattiak?
- Vacsorázni akarok. - Vacsorázni? Most?
- De még csak hat óra van. - Anyával hatkor ettünk.
Nem, nem, persze, vacsorázhatunk. Nézd!
Van tészta.
Mártásokkal. Sokféle mártásom van. Kiválaszthatjuk a legjobban tetszőt.
- Nekem mindegy. - Ma kedd van.
Kedden zöldséges lasagna van.
Zöldséges lasagna?
Oké, van zöldséges lasagna is, persze.
Itt is van!
Elvileg ez a legjobb lasagna Barcelonában!
Megpróbálhatunk egyet főzni máskor, oké?
A sorozatban a szerepem: szakács.
Vagyis szendvicseket és tapast csinálok, de...
- Mi a baj? - Már nem vagyok éhes.
De kedd van. Ezt akartad.
Nos, semmi baj, ha nem vagy éhes.
Úgy értem... Jó.
Ez normális. Nehéz időszak ez.
Ami anyával történt, és ez új helyzet mindkettőnknek, és...
És most meg kell erőltetnünk magunkat, hogy együtt éljünk.
Haza akarok menni.
Ja...
Már ez az otthonod.
Nem, nem az.
Tudom, hogy még nem, de szépen lassan...
Nem akarok itt élni, főleg nem veled.
Nem tudsz főzni, mindig káromkodsz, és nevetséges munkád van.
Nem értem, miért akarta anya, hogy egy száz alattival éljek.
Megint a száz alattival jön.
HASZONTALAN DOLOGOK LISTÁJA
VIDEÓK ANYÁRÓL
ZONGORA
Por van a fejemben
A panaszaim maradványai
És nem tudok innen elmozdulni
A kanapé egy csata
Elnyeli, amit csendben tart
És nem tudok innen elmozdulni
Zseni, aki rájön
Nincs gyógyszer
Ez egy csendes golyó
Elmerül az árnyékokban
Gyere!
És akkor megérkezel
És minden világos
Olyan természetes
És minden világos
GRIMALD AKADÉMIA
FELSŐFOKÚ ZENEI TANULMÁNYOK
A zongorám.
A zongorád a nagyinál van.
Kell a zongorám. Gyakorolnom kell.
Tudom. Kedden és csütörtökön Miával gyakorolsz a nagyinál.
- Nem. Most kell! - Várj!
- Várj, várj! Mit csinálsz? Hova mész? - Megkeresem.
Nem mehetsz egyedül.
- Hívnunk kell hozzá költöztetőket. - Most kell.
- Most kell! - Most késő van, majd holnap.
- Hé! Hallod? - Ne érj hozzám!
- Jó, jó, nem érek. - Kettő, három, öt, hét.
- Mit csinálsz? - 11, 13, 17...
Hé, hé, nézz rám!
Elhozom a zongorádat, oké? Hé! Nézd! Nézd!
Elhozom a zongorádat, oké?
- Elmegyek érte. - ...59.
- Jól van. Jól van. - 61, 67...
Fordulj el 90 fokkal! Most egyenesen! Lassan!
Jól vagy, ugye? Én viszem az egész súlyt.
Miért nem kapott fuvolát?
Állj, állj!
Nyisd ki a fedelet!
- Ezt? - Ezt.
- Miért? - Bírod?
Ja.
- És ezt is. - Ezt is?
A végén szétszedjük.
- Nem néz ki rosszul. - A zongorától elegáns lesz a ház.
Nem. Nincs jó helyen. Toljuk egy kicsit...
oda!
Oda?
Gyerünk, Paco!
Toljuk!
Nem. Ott kell lennie. Visszhangzik minden.
Én jól hallom.
- Nincs hallásod. - Aha.
Inkább...
legyen itt!
Nem. Nem fogjuk látni a tévét.
És?
Így jó.
Most már jó? Jól van, akkor alvás.
Nem. Hozom a kottákat.
- Nem, nem. Már késő van. - Hozz gyorsan egy sört!
Szeretem az operát, de nem hívnám a fiamat Pavarottinak.
Nos, imádja a zongorát.
Hallanod kellett volna.
Annyira szomorú.
Dugd már el! Még meglátja.
A dolgok jól megváltoztak. Most, hogy apa vagy.
- Tudod, hogy hívott? - Nem. Hogy?
Száz alattinak.
Száz alatti? Az mit jelent?
Buta vagy hülye, asszem.
Amikor megtudta, hogy nem kap zongorát,
olyan ideges lett, hogy random számokat ordított.
Számokat? Telefonszámokat?
Nem, nem. Olyan fura, nem is tudom.
Prímszámokat, asszem, hogy megnyugodjon.
Az én gyerekeimet a Netflix nyugtatja meg.
Ő más, mint a többiek.
Megvan a diagnózisa is.
Autizmus spektrumzavar. Asperger.
ASD, ADD, OCD.
Manapság minden gyereket ezekkel diagnosztizálnak.
Ha aspergeres, hogy fogod megmagyarázni neki, hogy eddig letojtad a fejét?
- Nem tojtam le. - Ja...
Nem, Paco, dehogyis. Ingrid akarta így.
Fiatal voltam, és dolgoztam.
Ugyanannyi idősen születtek a gyerekeink.
- Te te vagy, én meg én. - Ja, ez igaz.
Nem voltam kész rá. Most már más a helyzet.
Ingrid felhívott. Beszéltünk egymással, és megkért erre.
Ennyi az egész.
- Hát oké. - Így volt.
Mondd ezt Amadeusnak, és biztos meg fogja érteni!
De hülye vagy.
Megyek. Ha szerencsém van, a gyerekeim már aludni fognak, mire hazaérek.
- Az év apja, mi? - Majd meglátod.
Fontos: Bayona castingot tart az új filmjéhez.
- Bayona? Paco, ez most komoly? - Harmincéves színészeket válogat.
Sok nő mondja, hogy fiatalabbnak nézek ki.
- Ja. Holnapra kell a videó. - Nem lehet.
El kell vinnem a suliba, és forgatok is. Mit csináljak?
Nos, ha nem, hát nem. De ez Bayona.
Leszek a menedzsere. Elvisszük az X-Faktorba. Nagy sikere lenne.
Baszki! Megijesztettél. Miért vagy ébren?
El fogunk késni. A suli 8:30-kor kezdődik.
8:30-kor? Nem kilenckor, mint máshol?
- Az enyémben nem. - Miért nem mondta a nagyi?
Nem iszol kávét, ugye?
Szerencsés vagy, hogy apukád csokit vett reggelire.
A fiam sulijában csak cukormentes rizskekszet lehet venni.
- Ő nem az apám. - Nem...
- Mit mondtál? - Én...
- Ez a fickó nem az apám. - Nos...
- Tegnap ismertem meg. - Ez nem igaz.
Nos, tényleg tegnap találkoztunk, de...
Muszáj vele élnem. Nem tud főzni.
- És későn kel. - Nézd!
Itt a megállónk. Gyere, nyomás! Fussunk!
És színész.
Gyere!
Elhagytuk az integrációs modellt, és az inkluzív modellre koncentrálunk.
Nálunk nem a diákok alkalmazkodnak az oktatási rendszerhez,
hanem inkább mi alkalmazkodunk a diákok sokszínűségéhez.
Megértjük a kettős kivételességgel rendelkező diákok igényeit,
mint például Wolfgang, és azoknak eleget teszünk.
A tanításhoz az intelligencia, a lelkesedés és a szenvedély mellett
érzékenység, kreativitás és türelem is kell.
Elég magasak. Mint egy kosárcsapat.
Igen. Két évfolyammal előrébb jár.
Igen, tudom. Ezért mondtam...
Amikor elvégeztük az intelligencia-tesztet, az 152 volt.
Ne feledjük, hogy a miénk a 95-öt sem éri el.
Intellektuálisan Wolfgang az osztálytársai felett áll,
de érzelmi és szociális szinten még van mit fejlődnie.
Egy autizmussal élő tehetséges diák jelenléte
kihívást jelent a tanároknak és a rokonoknak.
Ezért fontos, hogy mindannyian ugyanúgy lássuk a helyzetet.
És hogy az iskolai és otthoni erőfeszítések
ugyanabba az irányba mutassanak.
Helló, Carles Gomis vagyok.
Barcelonában élek, és remélem, hogy tetszik a videóm.
- Szia, Carles! - Szia!
- Napok óta nem találkoztunk. - Igen, igen.
Meg kéne mondanunk, hogy írjanak több közös jelenetet.
Igen.
Remélem, hamar végzünk, mert el kell mennem a fiamért.
- Apa vagy? - Igen. Ja-ja.
- Mióta? - Már tíz éve.
Azta!
Nem tudtam, hogy van fiad.
- A pincében tartottad? - Nem. Nem...
Az élet...
Az élet tele van meglepetésekkel.
Ez bonyolult, oké?
- Ő egy tehetséges gyerek, igen. - Hű!
Ne gondold, hogy könnyű, mert...
- Aha. - Nehéz kezelni.
Ezért nem beszélek róla.
De nagyon furcsa, hogy sosem említetted.
- Tényleg? - Kész vagy, Patri.
- Köszi, Carol! - Akkor holnap.
Mennem kell. Pascual új filmjére castingolok.
- Hűha! Gratulálok! - Köszi!
Pascual, mi? Még mindig rendez? Nincs még 150 éves?
Tök boldog vagyok. A mozi annyira más, mint a tévé.
- Úgy értem, kezdve a ritmussal... - A ritmus.
A forgatókönyvek pedig fantasztikusak.
Pascual meg egy zseni, szóval, igen...
És te? Dolgozol valamin?
- Igen. Igen, igen. - Tényleg?
Aha, persze, éppen...
Tárgyalok egy bomba projektről, de még titok, szóval...
- Várj! - Jó.
Oké. Igen? Egy pillanat!
Mennem kell. Miért nem találkozunk, hogy mesélj erről a bomba projektről?
- Oké. - És mondjuk az új fiadról?
- Oké? Szia! - Jó.
- Szia! - Szia, Carol!
Jó reggelt, Félix! A szokásosat?
Igen. Köszönöm, Pere! Hozd az asztalhoz!
Máris.
Carmina!
Beszélnünk kell.
Oké. Ennyi! Ennyi! Jó!
- Ennyi! - Bocsánat!
- Bocs! Én jöttem volna. - Mi a fészkes fene folyik itt?
Sajnálom! Nem tudom, mi van ma. Biztos, hogy nem te jöttél?
Én csak hallgatok és sírok. Tiéd a monológ.
- Megkaphatom a szkriptet? - Jön!
Ramoneda, tudod vagy nem?
- Ne pazarold az időnket! - Köszi!
Hat jelenetet kell leforgatnunk.
Ha nincs nálam a szemüvegem, szart sem látok.
Jól van. Csendet kérek!
Naponta tíz jelenetet kell leforgatnom, és már nem bírom.
- Hé, Dafnis! - Igen?
Csak egy dolog, nos...
Mit gondolsz, mennyi időbe fog telni?
- Felvenni? - Igen, persze.
Nem tudom, kérdezd Ramonedát! De még legalább két óra.
Mennyi? Nekem mennem kell.
El kell mennem a fiamért, tudod, a suliba.
- És mit csináljak? - Hát...
Nos, ha esetleg
először az én jeleneteimet vennénk fel, így akkor...
- Persze. - Jó.
Nos, figyelj, Carles!
Le kell forgatnom Ramoneda háromoldalas monológját,
amiben Carminának elmondja, hogy szakítaniuk kell, érted?
- Mert lehet, hogy ő a nővére. - Igen, de...
Ramoneda, láttad, hogy nem tudja a szövegét.
Mi a fenéről beszélsz? Több bajom van, mint neked.
- Igen, de... - Vissza! Vissza!
Mi? Mi? Ő a nővérem? És ezt csak úgy mondod?
De kétszer olyan idős vagyok. Ki a fene írta ezt?
Sajnálom! Sajnálom! Forgatásom volt, nem tudtam eljönni.
Mizu, Wolfgang? Ez többet nem fordul elő.
- Bárkivel megesik. - Köszönöm!
Megvolt az első próba a záróünnepségre.
- Igaz? - Azta!
Wolfgang kiváló zongorista.
Igen, az. Művészcsalád vagyunk.
Hé! Várj!
- Szia, Wolfgang! - Még egyszer köszönöm!
Rosszul érzem magam, hogy elkéstem.
Nem olyan nagy ügy, igaz?
Tudod, hányszor késett az apám?
Soha. Tudod, miért?
Mert soha nem jött értem. Szóval, ne csinálj ebből drámát!
CARLOS CUEVAS - MÉG PÁR PERC
VIDEÓK ANYÁRÓL
STRAND
Nézd! Ott egy hangjegy.
Mellette még egy. Látod?
És egy nyolcad...
Azok csak felhők.
Dehogy! Az egy szimfónia!
Mit csinálsz?
- Fürdök, gyere! - Anya, várj!
ÚJ E-MAIL - GRIMALD AKADÉMIA
GRATULÁLUNK, KIVÁLASZTOTTUK, HOGY RÉSZT VEGYEN
A FELVÉTELI VIZSGÁKON A GRIMALD AKADÉMIÁN,
AMELYEK PÁRIZSBAN LESZNEK JÚNIUS 10-ÉN 10 ÓRAKOR.
GRIMALD AKADÉMIA - FELVÉTELI VIZSGA
UNALMAS DOLOGOK LISTÁJA
AMIKET CARLES JAVASOLT: SZÍNHÁZBA MENNI, FOCIZNI, BICIKLIZNI
MENETREND - BARCELONA - PÁRIZS
Hát, akkor szia!
Szia!
Mondd, Paco! A filmből?
Tetszett nekik?
Persze, amikor csak akarják. Hogy csináljuk?
Igen. Igen, tökéletes.
Küldd el a szkriptet, és felkészülök.
Megmondták, mikor? Igen.
Nos... El tudom képzelni.
Csak meg kell szerveznem a gyereket, de tökéletes.
Igen. Nem, készen állok.
Oké. Oké, oké. Csá, haver!
Na, ez biztos Mia.
Szia, Wolfgang!
Egyedül hagyom magukat. Úgyis dolgom van.
Casting. És bizalmas. Oké.
Gyakorolni akarom a Bachot.
Jól belevágtál. Halljuk!
- Hogy megy a suli? - Unom.
Az osztálytársaim csak buta dolgokról beszélgetnek.
Wolfgang, empátia. Már sokszor beszéltük.
- A zenetanárom ma gratulált. - De szuper.
Direkt rosszul játszottam, és azt mondta,
hogy még sosem hallott senkit ilyen jól játszani.
Értem.
Mi újság Carlesszal?
Tudta, hogy száz gyerek pályázik évente a Grimald Akadémiára?
Csak tízet választanak ki. Anyukám is ott tanult.
Miért nem lett profi zongorista? Nagyon jó volt.
Nem az a lényeg, hogy jó vagy-e. Néha csak jó időben kell ott lenni.
Olyan jó akarok lenni, mint ő. Vagy még jobb.
CUKKINIKRÉMLEVES
Tíz gramm vaj, aztán negyven gramm sajt és két cukkini.
- Mit főz ma Carles Gomis séf? - Mia! Végeztek?
Igen, a szobájában van.
Ha maradni akar vacsorára, ma cukkinileves és omlett lesz.
A csütörtöki menü.
A rutin nagyon fontos Wolfgang számára.
- Hogy vannak? - Remekül, tényleg. Igen.
Kezdjük megismerni egymást.
Egy kicsit kényelmetlenül érezte magát.
- Beszélt vele, nem? - Igen.
- Értem. - Igen. Sokat.
- Miről is? - Az anyjáról.
- Az édesanyja haláláról. - Igen, arról is. Persze, igen.
Gondolja, hogy még egyszer kéne?
Carles, a gyerekeknek meg kell érteniük,
és meg kell nevezniük a nekik fájó dolgokat.
Megértem, hogy Matilde-nak nehéz beszélni a lánya haláláról,
ezért gondoltam, hogy maga, mint az apja...
Oké. Oké, persze. Igen. Beszélni Ingridről. Meglesz.
A traumák legyőzéséhez tudnunk kell róluk.
És Wolfgangnak erre van szüksége ahhoz,
hogy egészségesen és nyugodtan folytathassa az életét.
Odaég a leves.
Baszki! Köszönöm, Mia!
- Kedden találkozunk, ugye? - Igen.
Wolfgang, alszol?
Megkérdezni valakitől, aki alszik, hogy alszik-e, hülyeség.
Talán ha ez majd véget ér, újra találkozhatunk.
Hűha!
- Mi az? - Kiváló.
- Remek. Megvan. - Biztos?
Nyugodt lehetsz a casting miatt.
- Talán a végén még javíthatnánk. - Kizárt. Nem kell.
Nem, a vége tökéletes. Ne változtass rajta!
- Igen? Komolyan? - Igen.
- Tökéletes. - Igen.
Kösz, Patri! Sokat segítettél.
- Csak egy dolog. - Persze. Mondd!
Meghívnál egy-két pohár borra?
A PÁRIZSI VONATÚTHOZ SZÜKSÉGES DOLGOK LISTÁJA:
PÁRIZSI ÚTIKÖNYV, BACH-KOTTÁK, FÜLES, VONATJEGY.
INDULÁSI HELY: BARCELONA CÉL: PÁRIZS
JEGYEK ÉS MENETREND
155,90 EURÓ - EGY UTAS, PÁRIZS
FIZETÉS FOLYTATÁSA HITELKÁRTYÁVAL
- Ez az! - Tetszik, mi?
- Halkan, halkan! - Jó, jó, nyugi!
- Alszik! Oké? - Halkan is tudod élvezni.
- Folytassuk! De halkan! - Jól van, tudom.
- Tudom. - Nyugi! Nyugi!
- Jól van, na! Jó, jó! - Olyan hülye vagy!
Wolfgang! Wolfgang! Wolfgang!
Ő Patricia.
- Egy barátom. - Szia!
- Közösültetek? - Nem.
Nem. Mi csak próbáltunk. Igen.
- Egy szkriptet. - Egy szkriptet.
- Elélveztél? - Mi?
A rendszeres szexuális aktivitás segít az idegsejteken.
- Persze, tudom. - Javítja a kognitív funkciókat.
Ezért kérdeztem az előbb.
- Nem. Még nem. - Nem.
Akkor folytasd, szükséged van rá.
- Utálom a strandot. - Jó buli lesz, meglátod.
Tele van zajjal, repülő tárgyakkal és gyerekekkel.
Képzeld, te is gyerek vagy.
Oké. Tudom, mit csinálunk. Hallgassunk zenét! Jó?
Nincs Mozartom vagy hasonló, de biztos találunk valamit, ami tetszeni fog.
Így megismered az ízlésemet. Lássuk!
- Nézd az utat! - Jó, jó, nézem.
Csak keresek egy...
Nézd, nézd! Tudom, mit fogok lejátszani.
Van itt egy dal, ami sok emléket idéz fel. Meglátod.
Imádni fogod. Figyelj, figyelj!
Hallgasd, hallgasd! Hallod a gitárt?
Talán azt gondolod, hogy ez nem olyan jó, de várj!
Most, most!
- Kormányozz! Ez így veszélyes. - Oké, oké! És most figyelj!
Hallod? Zongora is van.
Két akkord, de... Várj!
Most, most! Hallgasd!
- Nem tetszik. - Tudtam, hogy tetszeni fog. Mondtam.
Nem tetszik!
Nagyon érzékeny a fülem, és ez túl hangos.
- Újra hallatszódik. Figyelj! - Hol van? Hol van?
De jó ez a dal, baszki!
Otthagytam a fülesemet!
Tudod, ki szerette ezt a dalt? Az anyád.
Mi? Anya? Nem, nem!
Kapcsold ki, kapcsold ki!
Elég! 2, 3, 5, 7.
- 11, 13, 17, 19... - Hé! Hé, hé, kikapcsolom.
- ...23, 29, 31, 37... - Kikapcsolom.
...41, 43, 47, 53, 59... - Semmi baj. Semmi baj, oké? Nyugi!
- ...61, 67. - Nyugi!
Nyugi!
Jobban vagy?
Igen.
- Alakzatokat keresel? - Nem.
Anya hangjegyeket látott a felhőkön.
Egy idő után egy egész szimfóniát talált.
Tudom.
- És te? Te is látod őket? - Nem.
- Én csak felhőket látok. - Én is.
Várj, ott van egy teknős. Látod?
Nézd, az a felhő ott olyan, mint egy kagyló. Látod?
- Az nem teknős. - De az. Persze hogy az, nézd!
Ott rögtön a kagyló mellett, látod?
- Az nem egy teknős. - Te mennyi teknőst láttál már?
Mi van?
Nos, én látom.
Wolfgang, biztos nem akarsz fürdeni?
Pau és Ona ott játszanak.
- Te nem mész? - Nincs kedvem.
Hagyd békén! Ha nem akar, akkor nem kell.
Túl melege lesz így.
Amikor az apja nemzetközi sztár lesz, és a Seychelle-szigetekre utaznak,
akkor majd fürdik. Igaz, haver?
Hé! Szerintem én bemegyek. Velem jössz?
- Jó, én megyek. - Toljad!
- Mit olvasol? - Semmit.
- Mutasd már meg! - Összepiszkoljátok.
És ne lépj a törölközőmre! Homokos lesz.
- Most! - Jó!
- Mit csináltok? Elég! - Pau, Ona, óvatosan!
- Eresszetek! Elég! - Nyugi! Csak játszunk.
- Mit csináltok? Tegyetek le! - Hé, hé! Várjatok!
Nyugi! Hadd áztassák meg!
- Jól fog szórakozni. - Egy, két, há'!
Ne!
Wolfgang!
Hé, hé! Jól vagy? Minden rendben?
- Mi történt? - Carles! Jól van? Jól van?
Hé! Hallasz? Jól vagy? Hallasz? Hé!
Hogy vagy? Jobban?
A nagyihoz akarok menni.
Ennyi. Most öltem meg a királynődet.
- Máshol jársz. - Igazad van, máshol járok.
- Védd a királyt, de figyelj! - Mi újság Carlesszal?
- Nem tud sakkozni. - Nem ezt kérdeztem.
Nem tud főzni. Nem ágyaz meg.
Veszélyesen vezet.
Hangokat ad ki, amikor közösül, és mindig késik. Te jössz!
De jól vagy, nem?
Ma elvitt a strandra, és majdnem megfulladtam.
- Mi? - Semmi baj, nagyi.
Nem fogom többé látni.
Felvételizek a Grimald Akadémiára, és a világ legjobb zongoristája leszek.
Sakk és matt! Mondtam, hogy vigyázz a királyra!
Menjünk vissza kezdőbe!
- Elnézést! Itt van Carles Gomis? - Gomis? Ott.
- Köszönöm! - Oké, csendet kérek!
Érdekes ez a jelenet.
- Jó sok a szövegem. - Várj egy kicsit!
Helyetekre, mindjárt kezdünk!
- Miért vagy itt? - A fiad majdnem megfulladt? Mi történt?
- Ők csak játszottak. - Tényleg?
- Igen. - Két perc!
Az unokám mindig mesél, és csak szólok, hogy nem tud hazudni.
Nem mondtad, hogy nem tud úszni.
- Tud úszni! - Tényleg?
Kis kora óta.
- Szóval, nagyon furcsa volt. - Te vagy furcsa.
Beszéltél vele az anyjáról? Az anyja haláláról?
Még gyerek. Nincs most erre szüksége.
- Carles! A helyedre! - Igen? Jó, jövök.
A traumákról, Matilde, beszélni kell, mert a gyerekeknek fel kell ragyogniuk,
vagyis az életnek tele kell lennie örömmel számukra.
- Hogy mi van? - Mia mondta.
Talán más szavakkal, de azt mondta, hogy beszélnünk kell róluk.
Jobban ismerem Wolfgangot, és nincs miről beszélni vele.
Elég baja van.
Hülyeség volt, hogy a lányom rád gondolt.
- Én vagyok az apja. - Igen?
Most már te vagy?
Tényleg?
Carles! Menj a helyedre, kérlek!
Megyek.
Szervusz, Matilde, és köszi a támogatást!
Nem tesz apává, hogy van egy fiad.
Azt ki kell érdemelni.
Jó, akkor forgassunk!
Oké? Gyerünk!
Hogy vagy? Jól?
- Van egy meglepim neked. - Nem szeretem a meglepiket.
Főleg nem tőled.
Oké, értem. Nincs több vicc, de ez biztos, hogy tetszeni fog.
- Menjünk! - Menjünk? Hova?
Csak 17 éves, és ötévesen felvették a Moszkvai Konzervatóriumba.
Tényleg?
- Nézd, Chopin szonátája. - Hű!
Otthon volt egy Claudio Arrau-CD-nk, amit egy bécsi koncertjén vett fel.
Anyával vagy százszor meghallgattuk.
Köszöntjük önöket!
Kérem, mihamarabb foglalják el a helyüket!
A koncert hamarosan kezdődik.
Foglalják el a helyüket!
Nagyon köszönjük!
Tíz perccel múlt nyolc. A program szerint nyolckor kezdődik.
Ilyenkor mindig késnek egy kicsit.
Ha nyolc van kiírva, akkor nyolckor kezdődik.
Nézd, az idegesség, amit most érzel,
az csak a vágy, hogy elkezdődjön valami, amit szeretsz.
Nem tetszik.
Nézd, látod? Kezdődik.
- Na? Jól érezted magad? - Nagyon.
Mi tetszett a legjobban?
A tempó kontrollja, ahogy elkezdte a második tételt.
- És a fürge keze. - Nekem is tetszett.
Bármikor megismételhetjük, ha akarod. Jó?
Mi az?
Tudod, hogy a Grimald Akadémián akarok tanulni, mint anya.
- Igen. - Nos, a vizsga...
Várj!
- Mondd, Paco! - ...hétfőn lesz.
Holnap öt órakor? Paco, holnap szombat van.
Nem, ott leszek, persze, jó.
Elmegyek, ahová mondják. Tényleg.
FELVÉTELI - GRIMALD AKADÉMIA
Wolfgang!
Kész vagy? Mert...
- Mit csináltál? - Semmit.
Menjünk a nagyihoz! A casting után felveszlek. Gyere!
Nem akarok menni. Itt maradok.
- Egyedül? - Igen.
- Ja. Jó, hagyjam itt a kulcsokat? - Igen.
Nem mész sehova egyedül. Nincs időm, gyere!
- Nem akarok menni! - Most meg mi a bajod?
- Nem akarok menni! - Már megbeszéltük.
- Nem, nem akarok! Nem akarok! - Ne, ne! Ne kezdd, ne kezdd a számokat!
Akkor velem jössz, jó? Gyere, fogd a táskádat! De gyorsan!
- Miért sétálunk ilyen gyorsan? - Késésben vagyok.
Ez egy fontos szerep castingja, és ott kell lennem.
Gyerünk, siessünk!
- Milyen szerep? - Egy orvos.
- De nem is tanultál orvosnak. - Nem is kell, színész vagyok.
Csak eljátszom a forgatókönyveket, amiket mások írnak.
Ennyi az egész. Menjünk át!
Nem megyek át a pirosnál. Még elütnek.
Nincs itt autó.
- De piros a lámpa. - Senki sem jön.
Piros a lámpa.
Rendben van, érthető.
Oké.
Gyere, gyere!
Oké. Nem.
Helló! Elnézést! Carles Gomis vagyok.
Tíz perce volt a castingom, de valami történt, és elkéstem.
- Most fogják hívni. - Mi történt? Semmi sem történt.
Gyere, gyere! Gyere!
Ülj le! Most bemegyek, és egy ideig egyedül leszel itt.
Vagyis vele, és addig is...
Megcsinálhatod a leckédet. Mert van leckéd, ugye?
- Nincs. - Oké, király.
- Carles Gomis? - Igen.
Erre, kérem!
Kívánj szerencsét!
- Hogy van? - Jól.
Oké! Remek, Carles. Nagyszerű.
- Tényleg? Biztos? Mert még... - Igen.
Pont ezt keressük. A kemény és lágy férfi keverékét.
- És önben ez megvan. - Igen, ezt már sokszor mondták.
Nem is tudom. Jó, hogy tetszett.
Nekünk oké. Most Bayona szeretné személyesen is megismerni.
Mert azért a főnök nem tud videóról dönteni.
Ha szeretné, hogy mással készüljek, akkor én...
Ne, nem kell, minden rendben. Hétfőn itt lesz.
Találkozni fog önnel és két másik jelölttel,
akik szintén tetszettek, és ennyi lenne.
Hétfőn? Két nap múlva?
Jövő hétfőn. Gyorsan haladnak a dolgok.
Oké? Még ráér, ugye?
Persze. Ráérek, igen, persze.
- Elnézést, nem látta a fiamat? - Kit?
A fiút, akivel jöttem. Itt volt.
- Nem tudom. Lehet, a mosdóban van. - Köszönöm!
Wolfgang? Wolfgang, mehetünk haza!
- Carles! - Szevasz!
- Te is itt vagy? - Igen.
- Bayona filmje miatt? - Igen.
Elképesztő, mi? Ismered már?
- Nem. - Zseni. Holnap együtt vacsizunk.
Ja. Bocs, Carlos! A fiamat keresem.
A fiadat?
Semmi baj. Majd beszélünk.
- Cső, sok sikert! - Tartsa! Tartsa!
Wolfgang!
Elnézést! Látott egy tíz év körüli gyereket? Wolfgang a neve.
- Wolfgang? Mint Mozart? - Igen.
- Mi történt? - Itt voltam a fiammal, és eltűnt.
Talán csak elment. Biztos az anyjával.
- Nem, nincs anyja. - Szegény gyerek. Nincs anyja.
Biztos a telefonjával volt elfoglalva, és elhagyta.
Nem telefonoztam, egy film castingján voltam, asszonyom.
- Tényleg filmet nézett? - Melyiket? A mozartosat?
Az Amadeust. Salieri volt benne a rosszfiú.
- Biztos a telefonját nézte. - Nem, asszonyom! Dehogy!
Wolfgang!
A jegyeiket, kérem!
Rendben. Tovább!
Helló!
Köszönöm!
Jó napot!
Jó utat!
Szia, kölyök!
- Egyedül utazol? - Igen.
És mit csinálsz Párizsban egyedül?
A világ legjobb zeneakadémiájára jelentkeztem.
Jó neked. Én harmonikázom.
Hol van az anyád?
Anyukám nincs itt.
Nincs? Akkor az apukád?
Nincs apukám.
Értem, akkor kivel utazol?
Senkivel.
Várnál itt egy kicsit? Csak egy pillanat!
Toni, átjönnél gyorsan a jegyellenőrzéshez?
Van itt egy kiskorú elvileg egyedül.
Igen. Látom. Igen.
A Párizsba tartó járat hamarosan indul.
2, 3, 5, 7, 11, 13, 17, 19, 23,
29, 31, 37, 41, 43, 45, 47, 51, 53...
- Így van. - Elnézést! Jól vagy?
- Mi történt? - Majd én elmondom. Alig él.
- Jól van? - Igen, jól van.
Csak egy kis szédülés. Szorongásos roham okozhatta.
Az éjszakát itt tölti megfigyelés alatt, és ha nem lesznek komplikációk,
holnap hazamehet.
De figyelj rám, többé nem szöksz el, jó?
- Várjon, nem értem, Párizsba indultál? - A Grimald Akadémiára felvételizni.
- Zenész vagy? - Igen, zongorista.
- És nagyon jó. - Holnaptól már játszhatsz. Most aludj!
Sajnálom, csak egy ember maradhat vele. Ki lesz az?
- Én. - Én.
Oké, ön a nagyija, igaz? És ön az apja?
Akkor az apa marad. Jöjjön!
Pihenj, kicsim!
Holnap beszélünk.
Legutóbb majdnem megfulladt, és most ez. Azt hiszed, alkalmas vagy apának?
Ezzel túllépted a határt.
Mit akartál Párizsban? Még csak tízéves vagy.
- Nem mehetsz el egyedül. - Elég okos vagyok egy utazáshoz.
Okos, ja...
Az életben vannak fontosabb dolgok is, mint az intelligencia.
Talán neked.
Komolyan nem tudom, mit akarsz még tőlem.
Próbálok közel kerülni hozzád, te pedig így bánsz velem.
Próbálok a kedvedben járni, és így hálálod meg. Hé!
Nézz a szemembe, amikor hozzád beszélek! Az apád vagyok!
Hol voltál, amikor egyedül éltem anyával?
Vagy az első szülinapomon?
És amikor kiesett az első fogam?
Vagy amikor először zongoráztam?
Azt hiszed, pár nap miatt apának foglak hívni?
Itt a kulcs. 218-as szoba.
A reggeli hét és tíz között van.
A recepció pedig 24 órában nyitva tart.
- Remek. Köszönjük! - Mi lesz a zongorával?
- Zongora? Nincs zongoránk. - Nem keresek zongorás hotelt.
- Annyi pénzem nincs. - De gyakorolnom kell.
Wolfgang! Köszönjük!
Párizsban vagyunk, sétáljunk egyet, és együnk valamit!
Talán szerencsénk lesz, és találunk egy éttermet,
ahol van zongora. Na? Mit szólsz?
- Hova megyünk? - Meg akarok mutatni egy helyet.
Milyen helyet?
Ezt itt.
Tudod, miért különleges?
Mert itt, pont itt találkoztam anyáddal.
- Itt? - Igen.
Igen, épp egy előadást tartottam.
Ő itt ült, és a csodálatos szemeivel nézett engem. Szóval...
És amikor vége lett, odamentem hozzá, és beszélgettünk.
És?
Elmentünk oda. Nézd, abba a kocsmába. Látod?
Ittunk egy sört, beszélgettünk és beszélgettünk.
Majd bezárt a hely, és...
- És? - Elmentünk táncolni, egy klubba.
Emlékszel arra a dalra, amit mutattam a kocsiban?
A Bowie-dalra? Nos, az volt a mi dalunk.
Lehetetlen. Anyának kiváló zenei ízlése volt.
Azt a dalt játszották abban a klubban, és miközben táncoltunk...
Mi történt közben?
Miközben táncoltunk, megcsókoltuk egymást.
- És utána? - Utána semmi.
- Hogyhogy semmi? - Semmi. Mindketten hazamentünk.
Gyere, menjünk enni, éhes vagyok.
Te nem?
Terhes lett velem.
Hé! Igen, igen, igen. De nem azon az estén.
Úgy értem...
Nézd!
Volt néhány csodás hónapunk,
de ő vissza akart menni Barcelonába,
én pedig...
azt hittem, itt tudok élni.
Nos, azt hiszem...
Azt hiszem, halálra rémültem.
Nagyon fiatal voltam.
Nem voltam...
Nem...
Nem voltam apafigura.
Aztán visszamentem Barcelonába,
te majdnem kétéves voltál,
és felhívtam anyádat, de ő azt mondta, hogy jól vagytok.
Hogy a nagyi sokat segít,
hogy nincs szüksége rám, és így jobb nektek.
Nem tudom, azt hiszem...
ha visszamehetnék, másképp csinálnám.
Tudod, mit szeretett az anyád? A croque monsieur-t.
- A mit? - A croque monsieur-t.
Ez egy szendvics, édes sonkával, ementáli sajttal és besamellel.
Ismerem a legjobb croque monsieur-helyet itt.
Aztán van még a croque madame, de az nem olyan jó.
Az tojással van tele, azt nem szeretem.
Honnan tudsz ennyit Párizsról?
Mert néhány évig itt éltem.
Figyelj, és ha bejutsz, hogy lesz?
Van szállásuk a diákoknak.
De te is jöhetsz időnként. Jól beszélsz franciául.
- Köszönöm, kölyök! - A nagyi is jöhetne.
Jaj, tényleg, a nagyi biztos meg fog ölni.
- Szuper, mi? - Nem, rossz a ritmusa.
Tényleg?
Nem akartál zongorázni?
Mi van?
Kérd meg, hogy hadd játssz! Biztos megengedik.
- Ez nem Bach. - És?
Köszönjük! Köszönjük!
- Elnézést! - Igen?
Persze, hogyne! Szeretnél játszani, kölyök?
Menj! Azt mondja, menj!
- Gyerünk! - Nem.
- Gyere! - Játssz egy kicsit!
- Adj neki egy esélyt! Próbáld ki! - Nem.
Szia! Zongorista vagy? Ülj le!
Tudsz jazzt játszani?
- Nem. - Ugyan!
Persze hogy tud jazzt. Ő a világ legjobbja.
Nem megy a jazz, ahhoz kotta kell.
Próbáld ki, és megtudjuk!
Gyere ide! F-dúrban játszunk. Rendben?
Oké? Kezdjük!
Egy, két, há', és...
Jöhetsz!
Mit gondolsz?
Ha azt akarod, hogy próbáljuk meg inkább jövőre,
az is oké.
Nem. Menni fog.
Oké, Emma Malraux, Virginie Vázquez és Marcel Labadie.
Kérem, kövessenek!
BEJÖVŐ HÍVÁS: PACO
- Miért nem veszed fel Pacót? - Holnap felhívom.
Ma volt a castingod?
De nem lettem volna jó orvos.
Liam Caula, Wolfgang Abadal, Sophie Lapierre.
- Megyek! Megvársz itt? - Persze.
Kész vagy?
Induljunk!
Köszönjük!
Szervusz!
Wolfgang Abadal? Te jössz.
Wolfgang! Nagyok az elvárások.
Miért akarsz a Grimald Akadémián tanulni?
Mert a világ legjobb zongoristája akarok lenni.
És miért akarsz a legjobb lenni?
Anya is ezt akarta volna.
Szeretnéd újrakezdeni?
Wolfgang!
- Add a kezed! - Hagyj békén!
- Hogy hívnak? Fogd meg a kezem! - Menj innen!
- Hé, hé, semmi baj, Wolfgang! - Hagyjanak!
Én vagyok az apja!
- Oké. Hé, hé! Mit csinálsz? - Nem! Ne érj hozzám!
Jó. Mi a baj? Mi történt?
- Nem én vagyok a legjobb. - Nézz rám!
Nem számít, számomra te tökéletes vagy.
- Nem! Nem vagyok az! Elbuktam! - Ez nem igaz. Nézz rám!
Hé! Fogd meg a kezem!
- Ne érj hozzám! - Fogd meg!
- Mondtam, hogy ne érj hozzám! - Oké, nem érek. Jó? De itt vagyok.
Oké? Vége van. Vége.
Az egész az én hibám! Nem vagyok jó!
Ne butáskodj! Ez egy nehéz helyzet volt.
Te semmit sem tudsz! Menj innen!
- Nem megyek el. - Mindig elrontok valamit.
- Wolfgang! - Ezért utál mindenki!
Miről beszélsz? Nézz rám!
- Minden oké. - Utálnak a suliban.
Anya sem bírt elviselni, ahogy te sem bírsz.
Ezért nem akartál az apám lenni!
Elrontottam, oké? De most itt vagyok, és nem megyek el.
- Hazudsz! - Fogd meg a kezem!
- Mondtam már, hogy ne érj hozzám! - Gyere, kérlek! Oké.
Mondd el, miért hagyott el anya?
- Anya nagyon szeretett téged. - Akkor? Miért hagyott el?
Mert gondoskodni akart rólad, de nem tudott.
Anyád csodás nő volt, nagyon okos volt,
de nagyon érzékeny is, nagyon-nagyon érzékeny volt.
És néha az olyan emberek, mint ő,
ők többet szenvednek, mint mi többiek.
És itt fájt neki.
És ez a fájdalom
egy végtelen szomorúsággá válik.
És páran túl tudják tenni magukat ezen,
de az anyukád...
ő nem tudta.
És egy nap, egy nap felkelt,
és minden sötétebb volt, mint máskor,
és megpróbálta, esküszöm, hogy megpróbálta, biztos megpróbálta,
de nem ment neki...
és végzett magával.
De miért tette? Nem szeretett?
De, nagyon szeretett.
Az a helyzet...
hogy beteg volt, Wolfgang.
De nem fair, hogy te...
Ez nem a te hibád.
Ez senki hibája.
Érted?
Igen?
Megfogod a kezem?
Gyere! Lassan!
Wolfgang!
Anya! Megjöttünk! Lemondták a robotikaórát.
Előtte is hívhattak volna, mondjuk.
Wolfgang! Wolfgang, jól vagy?
Igen? Lélegezz!
Wolfgang, drágám! Hogy vagy?
Hogy vagy, drágám? Édesem!
Itt vagy végre velem. Menjünk haza!
Matilde, beszélnünk kell.
- Kérlek! - Menj csak be!
Wolfgang elmondta, hogy mi történt.
- A hátizsákját! - Matilde!
És azonnal felejtsd el a gyámságot!
OKOK, AMIKÉRT SOHA TÖBBÉ NEM KELL ZONGORÁZNI
Wolfgang, nézd, ki jött hozzád!
Szia, Wolfgang!
El kell intéznem pár dolgot. Itt maradnál vele?
Örömmel.
Hogy vagy?
Matilde mondta, hogy nem vettek fel az akadémiára.
Soha nem leszek a világ legjobb zongoristája.
Semmi baj. Szerintem az élet szebb, ha nem te vagy a legjobb.
Készen állsz a suli év végi koncertjére?
Nem játszok.
Egy listát írok azokról az okokról, hogy miért ne játsszak többé.
- Tényleg? - Eddig 23 van.
Huszonhárom? Megnézhetem?
Észrevetted, hogy csak negatív dolgokat sorolsz fel, amik nem vezetnek sehova?
Ez alapján az apád mindent rosszul csinál,
te pedig mindig tökéletes vagy.
Fel kéne ismerned, hogy nem vagy tökéletes.
És ha ezt elfogadod, rájössz, hogy mások sem azok.
Van egy ötletem.
Mi lenne, ha kicserélnéd a negatív dolgokat pozitív dolgokra?
- Milyen pozitív dolgokra? - Mondjuk, Carles jó tulajdonságaira.
Jó? Biztos van pár.
Elvitt egy koncertre.
Na... Mi még?
Lemaradt a castingról Párizs miatt.
- Beugrott értem a folyóba. - Ez nagyszerű.
Nála van a zongorám.
Biztos, hogy többé nem akarsz zongorázni?
- Helló! - Helló!
- A zongoráért jöttünk. Szabad? - Várjanak! Most?
Igen, Matilde asszony küldött. Kint vár.
- Persze. Jöjjenek! - Köszönjük!
Jó napot!
Megoldjuk. Nem kell velünk jönnie.
Na, menjünk!
Lassan!
Jó.
Oké, oké, oké.
Lassan, lassan!
Kérem, legyenek nagyon óvatosak!
- Állj! - Hallották?
Állj, állj!
- A zongora marad. - Mi van?
A zongora marad, és a gyerek is. Vigyék be!
Nem, a zongora megy a teherautóra.
- Hova mész? - A fiamért.
Felejtsd el! Gondolod, hogy bármelyik bíró neked adná a gyámságot?
Te sem vagy jobb nálam, oké? Ugyanis egyikünk sem tökéletes.
Hogy érted ezt?
- Ő találta meg a halott anyját? - Istenem!
Elmesélte. Csak szólok, hogy nem tud hazudni.
Tudod, hogy hat egy gyerekre, ha ilyet lát? Miért nem mondtad el?
Nem tudom, mit látott. Sosem beszéltünk róla. Még csak gyerek.
Baj, hogy semmit sem beszéltek meg. Taxi! Traumatizálva van, nem látod?
Hogyne látnám! De el kell felejtenie, tovább kell lépnie.
Nem, meg kell értenie, hogy mi történt. Hogy őszinték legyünk,
és a szívünkből beszéljünk. Ez kell neki.
Hé! Figyelj, Carles! Várj egy percet!
- Várj már! Carles! - Asszonyom! Mi legyen a zongorával?
Tessék! Annyi, köszönöm!
Hé! Mia, szia!
- Szia, Carles! - Wolfgang?
Az étkezőben.
- Én most megyek. - Jó.
Carles, jól tetted, hogy eljöttél.
- Köszi! - Szia!
Nemrég, amikor anyukád felkeresett,
először kicsit ledöbbentem,
és azt mondtam neki, hogy át kell gondolnom,
de gyorsan elfogadtam, mert valójában
anyád egy második esélyt adott nekem.
És én soha nem gondoltam volna, hogy a fiam ilyen...
ilyen különleges.
Nem megyek el, az biztos.
Amikor anyukád meghalt, megpróbáltam elmondani.
De olyan nehéz volt.
- Mind hazudtatok. - Nem, nem, nem, Wolfgang, én...
Nem tudtam, mit mondjak.
Hogy magyarázhatod el egy gyereknek, hogy az anyja nem akar élni?
Csak meg akartalak védeni.
Szerinted is jobb volt nem elmondani az igazat?
Nem, nem. Szerintem mindig jobb igazat mondani.
De néha mi, felnőttek, nem vagyunk erre felkészülve.
Szeretlek, Wolfgang.
Én mindent megtettem.
Te vagy a mi kis csodánk.
Nagyi!
A kis csoda egy oximoron.
Igen. És az oximoronok abszurdak.
- Wolfgang következik. - Hála istennek!
Mikor jön a mi Mozartunk?
- Mit csinálsz itt? - Mondtam, hogy a gyerek egy aranybánya.
És a menedzser-ügyfél-kapcsolatot építeni kell.
Ott kell lenni az első naptól kezdve.
És most a hatodikos tanuló, Wolfgang Abadal
Mozart variációit fogja játszani a zongorán.
Most mi a baj?
Nem tudom.
Ezt nem ismerem.
Én igen.
Talán nincs minden veszve. Most hívtak Bayona filmjéből.
- Mi? - Igen.
Kaptak egy listát tíz okról, hogy miért érdemelsz egy második esélyt.
- Egy listát? Milyen listát? - Nem tudom. De ezt ne cseszd el!
Ez a gyerek gazdaggá fog tenni. Tuti.
"A frontvonalbeli sebész", 24-3.
Felvétel!
Ez egy vérfürdő volt. Gyerünk!
- Ricardo! Menjünk! - Sajnálom, Sara, még dolgom van.
Menj te! A gép 15 perc múlva indul.
Talán ha mindennek vége, újra találkozunk.
- Ennyi! Ennyi! Ennyi! - Ennyi!
- Mi az? Mi a baj? - Vissza kezdőbe!
Semmi, szuper volt, de csinálnék még egyet.
Tarts hosszabb szüneteket, amikor beszélsz! Most látod őt utoljára.
- A mondatok között? - Igen.
- Oké. - Figyelj!
Arra gondoltam, hogy talán többet sikítozhatnék.
Mivel valahol az élet és a halál között vagyok.
- Tökéletes. - Igen?
Jó. Amikor a hordágyhoz közeledsz, már halott.
- Szóval takard el az arcát! - Ne! Ne, ne, ne!
Magyar szöveg: Hajós Szilárd
Felirat: Rádóczki Attila