Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Izvinjavam se.
Volfgang, dušo, evo te.
Lepo sviraš, ali ne znamo ko su ovi ljudi.
Hajdemo.
Ne možeš tako da odlutaš.
Tražila sam te.
Hvala.
Moje saučešće, Matilde. -Hvala.
Mnogo je ljudi došlo.
Volfgang, dušo, sedi ovde.
Slušaj.
Moram da razgovaram s onima koji vode ovo.
Čekaj me ovde, važi?
Jesi li dobro?
U redu.
Zdravo, Žoana.
Zdravo, kako si? -Držim se.
A maleni?
UČESNICI SAHRANE ŽIVI LJUDI: 63
Zdravo, maleni. Kako si?
Znaš li da dobri ljudi koji umru postanu zvezde?
Dakle, kada večeras budeš gledao u nebo,
jedna od tih zvezda zapravo je tvoja majka.
Ona će te štititi. -Mama još nije mrtva.
Molim? -Ako uzmemo u obzir
da ćelijama kože treba i do 24 sata da umru
i to da je moja mama umrla
pre tačno 22 sata, 12 minuta i 15 sekundi,
jedna osmina nje se i dalje bori za život.
Za sada uzimamo samo važne stvari, pa razmisli.
Iduće nedelje će kamion doći po sve ostalo.
Klavir.
Ako možeš da ga staviš u torbu, može.
Hajde, idi u svoju sobu.
Samo važne stvari!
Bako, zašto je mama studirala klavir u Parizu?
Zašto? Bila je mlada. Htela je da ode iz Barselone,
a tamo je sjajna škola. -Akademija Grimald.
I ja želim tamo. -Volfgang, još si dete.
Sačekaj još neku godinu,
u redu? -Studirati klavir tamo
je kao da studiraš biotehnologiju na MIT-u.
Mama bi bila srećna da studiram tamo.
Slušaj.
Moramo da razgovaramo.
Tvoje mame više nema i doći će do ozbiljnih promena.
Neočekivanih, čak. Ne nužno loših.
Ako nisu loše, dobre su. -Da.
Tvoja mama je htela najbolje za tebe
i odlučila da je jedina opcija -To je oksimoron.
Šta? -"Jedina opcija" je oksimoron.
Dve suprotne reči u rečenici koje tvore novo značenje.
Divno, dušo.
Dakle, tvoja mama -Poput "tužna radost",
i "tečni gas".
Smatram ih apsurdnima.
Oksimoroni su apsurdni, važi.
Dakle -"Živi mrtvac".
"Pomalo od svega". -Volfgang!
Želim da ti kažem
da se seliš kod tate.
Za nekoliko nedelja.
Znam da nisi to očekivao.
Veruj mi, i ja sam iznenađena.
Kod moga oca? -Da.
Zove se Karles. Iako ga ne znaš
Ali ja nemam oca.
Bez brige, vratimo se na 81. takt.
Samo nastavi.
E, D.
U redu.
Bravo, Volfgang, gotovi smo za danas.
U redu je, ovo je bilo nešto teže.
To je normalno. Muzika nije matematika.
Puna je osećanja. Ako si tužan, umoran ili ljut,
ljudi to osete i to je u redu.
Volfgang, ne brini.
Neću živeti daleko. Često ću te posećivati.
Svake ćeš nedelje ručati kod mene.
Praviću ti onaj tvoj jogurt.
I dalje ćemo imati časove ovde.
Utorkom i četvrtkom. Je li tako?
Sve će biti u redu.
Do iduće nedelje?
Bravo, maleni. Zdravo.
Ispratiću te.
Kakav je bio?
Nervozan. -U redu.
Treba mu vremena. Ovo je potpuna promena njegove rutine.
Ogroman izazov.
Ne znam je li ovo pametno.
To je Ingridina želja. -Da.
Dobro će mu doći očinska figura.
I ti ćeš biti tu, Matilde.
Ne znam.
Bilo nam je dobro!
Zašto je Ingrid htela ovo?
Siroto dete. Ovo će ga gurnuti preko ivice.
Ma ne! Videćeš da to nije tako grozno.
I tebi sada treba odmor nakon svega.
Pazi na sebe.
Ne znam -Nego!
Pokušaćemo.
Nadam se da imaš pravo.
Videćeš da imam.
Hvala.
Gde je ta ivica?
Koja ivica? -Preko koje sam gurnut.
"Siroto dete. Ovo će ga gurnuti preko ivice."
Nisu sve reči doslovne.
Rekla si da ću pasti preko ivice.
Tako se kaže! Seti se izreke:
"Umirem od želje." Ne znači da umireš.
Meni znači. -Prošli smo ovo mnogo puta.
I dalje ne razumem zašto si rekla da ću pasti preko ivice!
Gde je ta ivica?
Genije si, a sve moram da ti objašnjavam.
Ne prisluškuj odrasle kada
Evo ga, ispod stola.
Ne želi da izađe? -Ne.
Matilde, možda sada nije zgodno.
Ovako nešto je najbolje uraditi bez žurbe.
Mogu da dođem neki drugi dan. -Nikada neće biti zgodno.
Volfgang, dođi! Karles želi da te upozna.
Hej, zar se igraš žmurke dole?
Volfgang, ne otežavaj ovo.
Izađi kad god poželiš. Doneo sam ti poklon.
Dođi, leđa me već bole.
Ja ću.
Zdravo. Nego, želiš li ovo ili ne?
Baka kaže da će ti se svideti.
Rekla si mi da voli lego kocke.
S njima se igrao kada je imao dve godine.
Sada gradi model Međunarodne svemirske stanice.
Srećom, nisam bacio račun.
Možemo da uzmemo nešto što voliš.
Hajde, Volfgang. Dosta!
Živećeš s Karlesom.
Jasno? -Ne.
E, moraćeš.
Zašto?
Mama je tako htela.
Hajde, dođi.
Zdravo, Volfgang. Ja sam Karles.
Moram da živim s ovim čovekom?
Dečje sedalice su skupe?
Nisu skupe, obavezne su.
Oportunisti. Onda ćemo danas kupiti jednu.
Volfgang, ti možeš da je izabereš.
Moj menadžer. Pardon, mora da je važno.
Reč je o projektu.
I dalje glumiš? -Naravno.
Pako! Pakuito, šta ima?
Pizdo, pa gde si? -Nemoj, Pako.
Nisam sam. Nego, šta kažu?
Daj dobru vest.
Želiš da ti kažem?
Da, šta kažu? -Da si najbolji, jebote!
Pako, ne preteruj. Znam te.
Doslovno su rekli: "Tip je najbolji, jebote."
"Ali reditelj preferira Karlosa Kuevasa."
Da nema njega, uloga bi bila tvoja.
Tako su mi rekli.
Prokleti Kuevas.
Sve dobija. Gad ima sreće.
Svaku ulogu zgrabi.
Pako, slušaj, trenutno sam s Vozim.
Važi, drži se. -Čujemo se.
Sve je u redu.
Miran komšiluk. Prijatelji su mi ga iznajmili pre dve godine.
Pogodili smo se. Znaš, ne izgleda tako,
ali to je stan koji se ne prodaje. Predivan je.
Stanovi u Egzemplu obično su veoma sivi,
ali ovamo dođeš i kažeš: "Koji se đavo tu zbiva?"
A sada sledi najbolji deo.
Uđite.
Privatni vrt. Ljupko, zar ne?
Malo je neuredan. -Zaista?
Možda malo, ali ovako ovde može da se igra loptom.
Igraćemo se ovde, važi?
Ne volim sport.
Ovo je moj stan. I tvoj, Volfgang.
Da, "Hospis".
Moj prvi film. Bio sam nominovan za najboljeg sporednog glumca.
Sećam se. Pre nekoliko godina, zar ne?
Dobio si nagradu?
Nisam, to je lutrija. Sve je to zapravo politika.
Jedna se stvar veže za drugu. Sada sam u TV seriji.
Kako ćeš s detetom? -Lako.
Rekao sam im, promeniće mi raspored.
Ako dođe do problema, smisliću nešto.
Gde je moja soba?
Ovde. Ne želiš da vidiš ceo stan?
Nema potrebe.
Nekih stvari nema,
ali sredio sam je po tvojoj staroj sobi.
Zdravo, Volfgang. -Čekaj
Prošlo je dobro, zar ne?
Voziš ga kod mene utorkom i četvrtkom
na časove s Mijom, psihologinja i učiteljicom klavira.
Jao, dva u jedan?
Ideš? -Da.
Čekaj, ne želiš da večeraš? Možemo da gledamo film, igramo Uno?
Moraš da budeš sam s njim.
Hoćeš li moći? Ili ti treba još 10 godina? Zdravo.
Zdravo.
Kako si? Treba li ti nešto?
Jao!
Veoma si uredan, zar ne?
Imaš čak i laptop.
"Spisak gluposti:
dremanje, čitanje romana, grljenje, ljubljenje"
Joj, da. Izvini. Ne smem da ti samo tako uzimam stvari.
Super, zar ne?
Ono.
Napravio sam ti Mlečni put.
Ne izgleda kao Mlečni put.
Pa čuj
Ljudi ispod stotke to ne razumeju.
Molim? Šta to znači?
Hoću da večeram. -Hoćeš da večeraš?
Sada? Ali tek je 18 sati.
Tako sam večerao s mamom.
Možemo da večeramo, naravno. Ovako, imam
Testeninu.
I sosove. Imam mnogo sosova. Možeš da izabereš najdraži.
Danas je utorak.
Utorkom jedem lazanje s povrćem.
Lazanje s povrćem?
Dobro, imam i to
Evo ga! Recenzije kažu da su ovo najbolje lazanje u Barseloni!
Jednog dana možemo da pokušamo i sami da ih spremimo, zar ne?
Moj lik u seriji je kuvar.
Dobro, priprema sendviče i tapase, ali
Šta je bilo? -Više nisam gladan.
Ali utorak je. To si hteo.
U redu je ako nisi gladan.
Ovaj
U redu je.
To je normalno. Ovo je zaista teško razdoblje.
To što se dogodilo s tvojom mamom i ova nova situacija za nas dvojicu
Eto.
Moramo da se potrudimo i živimo zajedno.
Želim da se vratim u svoju kuću.
U redu.
Ovo je sada tvoja kuća.
Nije.
Znam da još nije, ali polako
Ne želim da živim ovde s tobom.
Ne umeš da kuvaš, psuješ i posao ti je smešan.
Zašto je mama htela da živim s osobom ispod stotke?
Šta mu je to "ispod stotke"?
SPISAK GLUPOSTI
OTAC
SNIMCI MAME
MAMINA PROBA
"U glavi mi je prašina"
"Ostaci su to mog žala"
"I ne mogu da napravim ni korak"
"Na kauču se borim"
"On sve upija i guši"
"I ne mogu se s njega skloniti"
"Samo genije to može"
"Leka nema"
"To je balet tišine"
"Utapam se u senci"
Sedi.
"I onda došao si ti"
"I osvetlio sve"
"Tako si prirodan"
"I osvetlio si sve"
AKADEMIJA GRIMALD
MUZIČKA AKADEMIJA GRIMALD
Moj klavir.
U bakinoj je kući.
Treba mi za vežbanje.
Znam. Vežbaš utorkom i četvrtkom s Mijom kod bake.
Ne, treba mi sada.
Samo čas, šta radiš? Kuda ćeš?
Po njega! -Ne možeš sam!
Moramo da pozovemo firmu za selidbe.
Treba mi! -Ali
Sada! -Prekasno je sada.
Ne diraj me! -U redu!
Dva, tri, pet, sedam. -Šta to radiš?
Hej, pogledaj me!
Doneću ti klavir, u redu?
Hej! Doneću klavir, važi?
Idem po njega. -Pedeset tri, pedeset devet.
U redu je.
Sve je u redu.
Skreni.
Sada idi pravo. Oprezno!
Dobro si?
Jesi, moj je kraj teži. -Mogao je da svira flautu.
Stani.
Otvori poklopac.
Ovo? -Ovo.
Evo.
Da.
I ovaj. -I ovaj?
Ništa ti neće ostati.
Ne izgleda loše.
Klavir uvek ulepša kuću.
Ovo nije dobro mesto.
Pomerite ga
Tamo.
Tamo?
Hajde, Pako.
Ne, mora da bude tamo. Note odzvanjaju.
Dobro se čuje.
Nemaš ti sluha.
Mora da bude
Ovde. -Ne.
Ne može, nećemo videti TV.
Pa?
Sjajno.
Sjajno? Sjajno.
U redu, idi da spavaš.
Ne, idem po note.
Ne, kasno je.
Donesi mi pivo, hajde.
Zaista volim operu, ali ne bih sina nazvao Pavaroti.
Bila je luda za klavirom.
Da si je samo čuo kako svira!
Zaista tužno.
Sakrij to, da ne vidi.
Sve se promenilo, jebote.
Sada si otac.
Znaš šta mi je rekao? -Šta?
Da sam ispod stotke.
Ispod stotke? Šta to znači?
Da sam glup, ukratko.
Kada sam rekao da neću doneti klavir, jao
Od nervoze je počeo da govori nasumične brojeve.
Brojeve? Telefonske brojeve?
Ne.
Ne znam kakvi su to brojevi.
Prosti brojevi, rekao bih. Mislim da se tako smirivao.
Moji klinci gledaju Netfliks za to.
Nije poput druge dece.
Ima ASD, znaš?
Aspergerov sindrom. Autističan je.
ASD, ADD, OKP
Danas svaki klinac ima dijagnozu.
Dobro, ima Aspergera,
a kako ćeš objasniti da se nisi brinuo o njemu dosad?
Nije tako. -Pa
Ne, Pako. Ingrid je to htela.
Bio sam momak tada.
I ja sam u tim godinama dobio sina.
Ti si ti, a ja sam ja.
Istina.
Nisam bio spreman. Sada je drugačije.
Ingrid me pozvala. Razgovarali smo posle više godina.
Otac sam mu. Ovako mora da bude, nema druge.
U redu. -Pa da.
Reci to Amadeusu. Sigurno će sve razumeti.
Glupane.
Kasnim, moramo da idemo.
Nadam se da mi klinci spavaju.
Bogme si otac godine!
Videćeš ti.
Čuj, Bajona traži glumce za novi film.
Bajona? Pako, sada mi to kažeš?
Traži snimke glumaca u 30-im.
Mnoge mi žene kažu da izgledam mlađe.
Verujem.
Do sutra im treba snimak. -Ne!
Vozim malog u školu i snimam seriju. Šta sada?
Ako ne možeš, ne možeš. Ali to je Bajona.
Mogu da mu budem menadžer.
Sredićemo mu da nastupa na "Talent šouu".
Joj, uplašio si me! Već si budan?
Zakasnićemo u školu. Počinje u 8.30.
Zar ne počinje u devet, kao svaka druga?
Moja ne.
Baka mi to nije rekla.
Ne piješ kafu, zar ne?
Jao, uživaš! Tata ti je kupio čokoladicu.
U školi mog sina dopuštaju samo pirinčani keks bez šećera.
Nije mi on tata.
Ovaj -Molim?
On mi nije tata. -Hej
Juče sam ga upoznao. -Nije istina.
Odnosno, jeste, međutim
Moram da živim s njim. Ne ume da kuva.
Kasno se budi. -Tu izlazimo!
Hajdemo. Pozdravi tetu.
I glumac je!
Odustali smo od modela integracije i prešli smo na model inkluzije.
Nisu učenici ti koji se prilagođavaju obrazovnom sistemu.
Mi se prilagođavamo raznolikosti naših učenika.
Moramo da razumemo potrebe posebnih učenika poput Volfganga
kako bismo mogli da ih zadovoljimo.
Osim inteligencije, entuzijazma i strasti,
predavanje zahteva empatiju, kreativnost i strpljenje.
Prilično su visoki. Kao košarkaši.
Naravno. Preskočio je dva razreda.
Da, naravno, ovaj
Što se tiče koeficijenta inteligencije, test je pokazao 152.
Vi i ja verovatno nemamo iznad 95 ili 100.
Volfgang je intelektualno iznad svojih drugova iz razreda,
ali čeka ga još mnogo posla na emotivnom i društvenom nivou.
Nadareni učenik s autizmom izazov je i za učitelje i za porodicu.
Zato je važno da svi ovu situaciju posmatramo na isti način
i uskladimo rad kod kuće i u školi.
Zdravo, ja sam Karles Gomis.
Dolazim iz Barselone i nadam se
Zdravo, Karlese.
Danima se nismo videli. -Istina.
Moraju da nam napišu više zajedničkih scena.
Da.
Valjda nećemo da radimo dokasno. Moram da pokupim sina iz škole.
Tata si? -Da.
Otkad? -Od pre 10 godina.
Jao!
Nisam znala da imaš sina.
Zar si ga držao u podrumu? -Ne.
Život je pun iznenađenja. Zaista je komplikovan, znaš?
On je nadareno dete.
Jao. -Međutim, to nije lako.
Nositi se s tim je veoma
Zato ne pričam o tome.
Ali čudno je da to nisi nikad pomenuo.
Zaista? -Gotovo, Patri.
Hvala, Kerol. -Vidimo se.
Imam audiciju za novi Paskalov film.
O, čestitam! -Da.
Paskal? I dalje snima filmove?
Zar nema već 150 godina?
Presrećna sam. Filmovi su mnogo drugačiji od televizije.
Počevši od ritma -Ritam, da.
Scenariji su sjajni. -Tako je.
Paskal je najbolji. Divno je raditi s njim.
A ti? Radiš na nečemu?
Da. -Zaista?
Naravno, naravno
U pregovorima sam. Projekat je top.
Ne smem ništa da kažem. -Čekaj.
Važi.
Da? Samo trenutak.
Moram da idem. Možemo uskoro da se nađemo i
Pričaćeš mi o tom projektu. -Važi.
I o tom novom sinu.
Važi. -Dobro.
Zdravo. -Zdravo.
Zdravo, Kerol.
Dobro jutro, Felikse. Isto što i uvek? -Da. Hvala, Pere.
Donesi na sto. -Evo, odmah.
Karmina.
Moramo da razgovaramo.
U redu, rez. -Rez!
Izvini, na mene je bio red. -Šta se dešava?
Ne znam šta mi je danas.
Nije bio tvoj red?
Ja samo slušam i plačem. Ti držiš monolog.
Dajte mi scenario! -Evo!
Ramoneda, znaš ili ne?
Ne traći nam vreme. Imamo šest scena danas.
Bez naočara ne vidim da čitam.
Tišina! -Teraš me
na 10 scena na dan, ne mogu! -Dafnise.
Da? -Samo čas.
Koliko će ovo trajati?
Snimanje? -Da.
Pitaj Ramonedu. Bar dva sata.
Dva? Ne, moram da idem. Moram da pokupim sina, znaš?
Iz škole.
A šta želiš da uradim? -Pa, mogao bi
Mogli bismo prvo da snimimo moje scene.
Tako bih -Naravno.
Eto.
Znaš šta, Karlese?
Moram da snimim Ramonedin monolog
u kojem kaže Karmini da moraju da raskinu
jer mu je ona možda sestra. -Znam, ali
Video si da Ramoneda ne zna tekst.
Imam većih problema od tebe!
Da, ali -Idi.
Šta?
Moja sestra? Sada mi to kažete?
Dvostruko sam stariji od nje!
Ko je ovo napisao?
Izvinite! Bio sam na snimanju i nisu me pustili ranije!
Kako si, Volfgang? Pardon, neće se ponoviti.
Svakome se dogodi. -Hvala vam.
Imali smo prvu probu za završni festival.
Zar ne? -Jao!
Volfgang je sjajan pijanista. -Da, porodica mu je puna umetnika.
Čekaj! -Zdravo, Volfgang.
Hvala još jednom.
Krivo mi je što sam zakasnio.
Ali nije tako strašno.
Da samo znaš koliko je moj tata puta zakasnio!
Nijednom. Znaš zašto?
Nikad nije došao po mene. Nemojmo da dramimo.
CARLOS KUEVAS "KOJI MINUT VIŠE"
SNIMCI MAME
PLAŽA
Vidi!
Eno note.
I još jedne! Vidiš?
Osmina.
Mama, to su oblaci.
Molim? To je simfonija!
Kuda ćeš? -U more, dođi!
Mama, čekaj!
NOVI IMEJL AKADEMIJA GRIMALD
ČESTITAMO, IZABRANI STE
ZA PRISTUPANJE PRIJEMNOM ISPITU
NA AKADEMIJI GRIMALD KOJI ĆE SE ODRŽATI
U PARIZU, 10 JUNA U 10 SATI.
ISPIT NA AKADEMIJI GRIMALD
SPISAK KARLESOVIH DOSADNIH PREDLOGA:
POZORIŠTE, FUDBAL, VOŽNJA BICIKLOM
LETOVI: BARSELONA - PARIZ
Eto, vidimo se. -Vidimo se.
Pako, reci?
Za film?
Svidelo im se?
Da, kad god žele!
Kako to možemo da uradimo? Da, super.
Pošalji mi scenario da se pripremim.
Jesu li ti rekli kada?
Da.
Da, verujem.
Moram da organizujem sve s malim, ali to je savršeno.
Pako, i više sam nego spreman.
U redu, matori. Čujemo se.
Vidi, to je sigurno Mia.
Zdravo, Volfgang.
Aha, ostaviću vas. Imam svog posla.
Audicija.
Poverljivo je i tako
Želim da vežbam Baha.
Aha, već si krenuo. Da vidimo
Kako je u školi? -Dosadno.
Deca iz razreda razgovaraju o glupostima.
Koliko smo puta ponovili da moraš da budeš empatičan?
Nastavnica muzičkog mi je čestitala.
Sjajno.
Namerno sam svirao loše
i rekla mi je da nikada nije čula tako divnu izvedbu.
U redu.
Kako je s Karlesom?
Znaš da stotinu dece godišnje pokuša da upiše Akademiju Grimald?
Prihvate samo 10.
Moja ju je mama pohađala.
Zašto nije postala profesionalna pijanistkinja?
Bila je veoma dobra.
Ponekad nije reč o veštini, nego o pravom trenutku.
Želim da budem dobar kao ona. Ili bolji.
ČORBA OD TIKVICA
Deset grama maslaca, 40 grama sira i dve tikvice.
Šta kuvar Karles Gomis danas sprema?
O, Mia! Gotovi ste? -Da, u sobi je.
Ako želiš da ostaneš, za večeru imamo čorbu od tikvica i omlet.
To jedemo četvrtkom.
Volfgangu je rutina veoma važna.
Kako si ti? -Super, zaista.
Polako se upoznajemo.
Da Imam utisak da je bio pomalo nervozan.
Razgovarate li? -Da.
I to često.
O čemu? -O njegovoj majci i njenoj smrti.
Da, i o tome. Naravno.
Misliš da treba ponovo o tome?
Karlese, deca moraju da razumeju i imenuju stvari koje ih povređuju.
Razumem da je Matilde teško da razgovara o smrti njene ćerke
pa sam mislila da bi ti, kao otac
Naravno, razgovaraćemo o Ingrid. Primljeno na znanje.
Traume moraju da izađu na videlo da bi mogle da budu prevaziđene.
Volfgangu to treba kako bi nastavio da živi
na zdrav i spokojan način.
Večera ti gori.
Jebote! Hvala, Mia.
Vidimo se u utorak. -Važi.
Volfgang, spavaš li?
Glupo je pitati nekoga da li spava ako spava.
Možda posle ovoga
možemo opet da se sretnemo.
Jao.
Šta je? -Sjajno.
Pogodio si. -Da?
Kunem se. Uloga je tvoja.
Da popravim drugi deo?
Nipošto.
Drugi ti je deo savršen, veruj mi.
Da? -Da.
Super. Hvala, Patri. Znaš, mnogo si mi pomogla.
Još nešto. -Naravno, reci.
Mogao bi da me pozoveš na čašu vina.
SPISAK STVARI POTREBNIH ZA PUT VOZOM DO PARIZA:
VODIČ KROZ PARIZ, BAHOVA KOMPOZICIJA, SLUŠALICE, ŽELEZNIČKA KARTA
OD: BARSELONA DO: PARIZ
KARTE I RASPORED
JEDAN PUTNIK, PARIZ
NASTAVI NA PLAĆANJE
PLAĆANJE KREDITNOM KARTICOM
On spava. Ako budeš vrištala, probudiće se.
Biću tiha.
U redu je ako spava. -U redu je?
Pa dobro!
Volfgang!
Joj, Volfgang!
Ovo je Patrisija.
Moja prijateljica.
Imali ste snošaj? -Ne.
Ne, ovaj Vežbamo za jednu scenu.
Novi scenario. -Da.
Jesi li ejakulirao? -Šta?
Redovna seksualna aktivnost
podstiče neurogenezu. -Jasno, ali
Kao i kognitivne funkcije. Zato pitam jesi li ejakulirao.
Ne, nisam još. -Nije.
Onda nastavi, treba ti.
Mrzim plažu.
Zabavićemo se.
Puna je buke, letećih predmeta i dece.
I ti si dete, seti se.
Znam! Hajde da slušamo muziku.
Nemam Mocarta i slično, ali naći ćemo nešto što ti se sviđa.
Dobro je da i ti znaš moj ukus.
Gledaj put! -Ma gledam.
Tražim
Vidi! Znam šta ću pustiti.
Na ovom je pesma koja me vraća u prošlost.
Videćeš, svideće ti se.
Slušaj.
Slušaš li gitaru? Polako.
Možda ti se neće svideti na prvu, ali slušaj.
Drži volan! Ovo je opasno!
Pa dobro!
Slušaj sada!
Imaju i klavir, čuješ?
Dva akorda, ali Čekaj.
Slušaj.
Ne sviđa mi se!
Znao sam da će ti se svideti!
Ne sviđa mi se!
Osetljiv sam na zvukove, preglasno je!
Slušaj sada! -Gde su?
Gde su?!
Sjajna pesma!
Zaboravio sam slušalice!
Tvoja je majka volela ovu pesmu.
Šta? Moja mama?
Ne, ne, ne! Ugasi!
Dosta! Dva, tri, pet, sedam.
Jedanaest, trinaest, sedamnaest, devetnaest
Evo, ugasiću!
Četrdeset jedan -Hej, u redu je.
Dobro? Sve je u redu. -Pedeset tri, pedeset devet
U redu je.
Jesi li bolje?
Jesam.
Tražiš li oblike na nebu?
Ne.
Moja je mama videla note u oblacima.
Mogla je da pronađe celu simfoniju.
Znam.
A ti? Vidiš li ih i ti?
Ne.
Samo vidim oblake.
I ja.
Ili ne, čekaj! Eno kornjače tamo, vidiš?
Onaj je oblak iznad oklop. Vidiš?
To nije kornjača. -Kako nije? Pogledaj.
Oklop, rep i noge. Vidiš?
To nije kornjača! -Jeste. Koliko si ih video u životu?
Hej!
Eto, ja je vidim.
Volfgang, sigurno ne želiš da se okupaš?
Video si Paua i Onu?
Hoćeš li s njima? -Ne.
Pustite ga. Ako ne želi - ne želi.
Biće mu vruće. -Ma neće.
Kada mu tata postane zvezda
i odvede ga na Sejšele, onda će se okupati. Zar ne, ortak?
Ja bih se okupao. Ideš sa mnom?
Dobro, ja idem. -Super.
Šta to čitaš? -Ništa.
Pokaži nam. -Neću, isprljaćete je.
Ne gazi mi po peškiru!
Sada! -Da!
Pustite me! -Deco, ne divljajte!
U redu je, idemo da se igramo. -Nemojte!
Čekajte! -Neka ga pokvase, zabaviće se.
Jedan, dva, tri! -Ne!
Volfgang!
Jesi li dobro?
Šta se dogodilo? -Karlese, je li dobro?
Kako si? Jesi li bolje?
Želim da idem kod bake.
Šah!
Ubio sam ti kraljicu. Nisi fokusirana.
Imaš pravo, nisam. -Štiti kralja, ali gledaj topa.
Kako ti je s Karlesom?
Ne zna da igra šah. -Nisam te to pitala.
Ne zna da kuva. Ne namešta krevet.
Nesmotreno vozi.
Proizvodi zvukove prilikom snošaja i uvek kasni.
Ti si na redu.
Jesi li ti dobro?
Skoro sam se udavio danas.
Molim? -Dobro je, bako.
Uskoro ću se skloniti od njega.
Pristupiću prijemnom za Grimald
i postati najbolji pijanista.
Šah-mat! Rekao sam ti da čuvaš topa.
Pardon, je li Karles Gomis ovde?
Gomis? Tamo je. -Hvala.
Tišina, molim!
Samo čas.
Svi na položaje, počinjemo.
Otkud ti? -Mali se udavio?
Šta se dešava? -Samo su se igrali.
Zaista? -Dva minuta!
Moj unuk mi govori stvari. On ne zna da laže.
Nisi rekla da ne zna da pliva. -Zna!
Zaista? -Odmalena!
Pa, bilo je veoma čudno.
Ne, ti si čudan.
Jeste li razgovarali o smrti njegove majke?
Dete je, nema potrebe trljati mu so na ranu.
Karlese, na položaj. -Evo me!
O traumama mora da se razgovara, Matilde.
Deca moraju da budu vedra, ovaj Život mora da ima zdravlje i sreću.
O čemu ti? -Pitaj Miju!
To je rekla, samo malo drugačije.
Ja najbolje znam Volfganga. Nemamo o čemu da razgovaramo.
I ovako mu je teško.
Kako si se ti dopao mojoj ćerki?
Otac sam mu. -Ma nemoj? Sada si mu otac?
Sada jesi?
Karlese! Na položaj, molim te. -Evo me.
Doviđenja, Matilde, i hvala ti na podršci.
Karlese, nisi otac samo zato što imaš sina!
To moraš da zaslužiš.
U redu, snimamo.
Hajdemo.
Hej, jesi dobro?
Imam iznenađenje. -Ne volim iznenađenja.
Najmanje od tebe.
Razumem. Nema više smicalica.
Ali ovo će ti se sigurno svideti.
Hajdemo!
Kuda idemo?
Ima samo 17 godina,
a s pet je godina upisala Moskovski konzervatorijum.
Zaista?
Vidi, Betovenova sonata broj 26!
Kod kuće koncert Klaudija Araua u Beču na CD-u.
Mama i ja smo ga slušali stotinama puta.
Sada je 20.10. Piše da program počinje u 20 sati.
Ma, uvek kasne.
Trebalo bi da počne u 20 sati ako tako piše.
Čuj, nemir koji sada osetiš u želucu
samo je tvoja želja da nešto počne.
Ne sviđa mi se.
Evo, počinje.
I? Jesi li se zabavio?
O, da! -Šta ti se najviše svidelo?
Kontrola tempa, način na koji se kreće,
agilnost u rukama. -Da, i meni.
Možemo ovo da ponovimo kad god poželiš.
Šta je bilo?
Znaš da želim da studiram na Akademiji Grimald.
Znam.
Pa, prijemni je
Samo čas.
Pako, reci.
U ponedeljak.
Sutra u pet? Pako, sutra je subota.
Ne, ne, ne. Mogu, samo
Otići ću gde god mi kažu. Zaista.
PUT U PARIZ
ISPIT NA AKADEMIJI GRIMALD
ODLAZAK: BARSELONA DOLAZAK: PARIZ
Volfgang!
Jesi li spreman?
Šta si radio? -Ništa.
Idemo kod bake. Pokupiću te posle audicije.
Ne želim. Ostaću ovde.
Sam? -Da.
Naravno. Da ti ostavim i ključ?
Da. -Ne možeš nikuda sam.
Nemam vremena, hajde. -Neću!
Šta ti je? -Ne želim da idem!
Razgovarali smo. -Neću!
Ne počinji s brojevima, u redu?
Ovaj Ideš sa mnom, u redu?
Hajde, uzmi torbu. Brzo!
Zašto toliko jurimo? -Kasnim.
Audicija je za važnu ulogu i moram da budem tamo. Požurimo.
Koju ulogu?
Ulogu lekara.
Ti ništa ne znaš o medicini.
Ne moram da znam, glumac sam.
Smišljam ulogu prema scenariju.
To je to. Idemo preko.
Crveno je, neću. Zgaziće nas.
Nema auta.
Crveno je. -Nigde nikoga!
Crveno je.
Nema problema. Onda sutra u četiri.
Važi.
U redu.
Dobro.
Dobar dan, ja sam Karles Gomis.
Kasnim 10 minuta, nešto mi je nažalost iskrslo.
Sada će vas pozvati. -Šta je iskrslo? Ništa.
Hajdemo. Sedi ovde.
Ja ću ući, a ti ćeš neko vreme biti sam ovde.
Dobro, s onim momkom. U međuvremenu možeš
Možeš da radiš domaći. Imaš ga, zar ne?
Nemam. -Super onda.
Karles Gomis? -Da.
Dođite, molim vas.
Poželi mi sreću.
Kako ste? -Dobro.
Ostavite stvari ovde.
U redu! Sjajno, Karlese.
Super.
Da? Sigurno? -Da.
To je ono što tražimo. Spoj grubog i mekog muškarca.
Vi to imate. -Da, često mi to kažu.
Eto, drago mi je da vam se sviđa.
Mi smo zadovoljni, a sada Bajona mora da vas upozna.
Ne pogodimo uvek ono što je zamislio.
Ako želi da pripremim drugi tekst
Ne, bez brige. Sve je u redu. Doći će u ponedeljak.
Upoznaće vas i druga dva kandidata.
I to je to. -Dakle, za dva dana?
Tako je, moramo da budemo brzi.
U redu? Slobodni ste?
Da, slobodan sam. Naravno!
Pardon, jeste li videli mog sina?
Dete s kojim sam došao?
Možda je u WC-u.
U redu, hvala.
Volfgang?
Gotov sam, možemo da idemo.
Karles!
Zdravo, Karlose.
I ti si ovde? -Da.
Bajonin film? -Da.
Super, zar ne? Poznaješ ga?
Ne. -Genije je. Sutra večeram s njim.
Izvini, tražim svog sina.
Kojeg sina?
Nema veze, izvinjavam se!
Zdravo i srećno! -Zdravo!
Samo čas!
Volfgang!
Pardon, jeste li videli dečaka?
Zove se Volfgang.
Volfgang? Kao Mozart? -Da.
Šta se dešava? -Bio sam ovde sa sinom
i nestao je. -Da nije otišao?
S mamom možda? -Nema mamu.
Siroto dete. Nema mamu.
Sigurno je bio na mobilnom i nije pazio na sina.
Nisam, gospođo! Bio sam na audiciji za film.
Gledao je film? -Koji? O Mocartu?
"Amadeus". Salijeri je bio negativac u tom.
Gledao ga je na mobilnom. -Nisam, gospođo!
Volfgang!
Kartu, molim.
Izvolite.
Zdravo.
Izvolite. -Dobar dan.
Dobar dan.
Hvala. -Izvolite.
Zdravo, gospodine.
Sam putuješ? -Da.
A šta ćeš u Parizu sam?
Da upišem najbolju muzičku akademiju na svetu.
Sjajno. Ja sviram harmoniku.
Gde ti je mama?
Nije ovde.
Nije? Dobro, a tata?
Nemam tatu.
U redu. S kim putuješ?
Ni sa kim.
Sačekaj ovde, može? Samo trenutak.
Toni, dođi molim te na proveru karata.
Imam maloletnika koji putuje sam.
Dete, da.
Dva, tri, pet,
sedam, jedanaest, trinaest, sedamnaest, devetnaest, dvadeset tri,
dvadeset devet, trideset jedan, trideset sedam, četrdeset jedan
Pardon. Jesi dobro?
Šta je bilo? -Ja ću ti reći.
Jedva je ostao živ.
Je li dobro? -Jeste.
Malo mu je pozlilo, verovatno od napada teskobe.
Prenoćiće ovde.
Ako ne bude komplikacija, sutra ide kući.
Slušaj me, ne smeš više da bežiš.
Samo malo. Išao si u Pariz?
Na prijemni za Akademiju Grimald.
Muzičar si? -Da, pijanista i to sjajan.
E, pa sutra ćeš već moći da sviraš. Sada spavaj.
Samo jedna osoba može da ostane s njim. Ko će?
Ja. -Ja.
Vi ste mu baka? A vi otac?
Otac ostaje. Dođite.
Mališa, odmori se.
Vidimo se sutra.
Davljenje, a sada i ovo?
Nisi spreman da se brineš o njemu.
Ovoga si puta preterao.
Koji je đavo s tim Parizom?
Imaš 10 godina! Ne možeš da ideš sam, jasno?
Pametan sam, mogu gde god.
Pametan?
U životu ima važnijih stvari od pameti.
Možda za tebe.
Ne znam šta još želiš da uradim!
Trudim se, a ti pljuješ po meni.
Ugađam ti i ovako mi vraćaš?
Gledaj me kada ti govorim, otac sam ti!
Gde si bio kada sam živeo sam s mamom?
Kada sam slavio svoj prvi rođendan?
Kada sam izgubio prvi zub?
Kada sam prvi put zasvirao?
Misliš da ću te zvati "tata" jer se trudiš nekoliko dana?
Izvolite ključ, soba 218. Doručak je od sedam do deset sati.
Slobodno javite ako vam nešto zatreba.
Super, hvala. -A klavir?
Klavir. Nemamo klavir.
Nemam za hotel s klavirom.
Ali moram da vežbam.
Volfgang Hvala lepo.
U Parizu smo. Prošetajmo, pojedimo nešto
Možda ćemo pronaći restoran ili kafić s klavirom.
Šta kažeš?
Kuda idemo?
Želim da ti pokažem jedno mesto.
Koje?
Ovo.
Znaš zašto je ova klupa posebna?
Upravo sam ovde upoznao tvoju majku.
Ovde? -Da.
Ovaj
Nastupao sam na ulici, a ona je sedela ovde
i gledala me onim svojim prelepim očima.
Kada sam završio, prišao sam joj,
seo pored nje i počeli smo da razgovaramo.
I?
I onda smo otišli u onaj kafić. Vidiš?
Tamo smo popili pivo i izgubili se u razgovoru.
Osoblje nam je najednom reklo da moraju da zatvore i
I šta onda?
I onda smo otišli u klub da plešemo.
Sećaš se one pesme koju sam ti pustio?
Od Bouvija?
To je bila naša pesma.
Nemoguće. Mama je imala savršen muzički ukus.
U tom su je klubu pustili i kada smo plesali
Šta?
Kada smo plesali, prvi smo se put poljubili.
I onda?
Ništa,
Kako? -Tako, svako je otišao svojoj kući.
Hajdemo, umirem od gladi. A ti?
Onda ste napravili mene.
Jesmo, ali ne te noći.
Odnosno
Gledaj
Imali smo divnih nekoliko meseci,
ali ona je htela da se vrati u Barselonu,
a ja sam hteo
Da živim ovde.
Međutim
Mislim da sam se zapravo bojao.
Bio sam veoma mlad, znaš?
Nisam
Nisam zamišljao sebe kao oca.
Kada sam se vratio u Barselonu,
ti si
Već si imao dve godine.
Pozvao sam tvoju mamu, ali rekla je da vam je dobro.
Da joj tvoja baka pomaže.
I da
Da joj uopšte ne trebam i da joj je tako lakše.
Ne znam, eto
Da mogu da vratim vreme, drugačije bih postupio.
Znaš šta je tvoja mama volela? Krok-mesje.
Šta? -Krok-mesje.
To ti je sendvič
od slatke šunke, ementalera i bešamel sosa.
Znam lokal koji ima najbolje u Parizu.
Postoji i krok-madam, ali taj nije toliko dobar.
U njega stavljaju jaje, što mi se ne sviđa.
Kako toliko znaš o Parizu?
Živeo sam ovde pre mnogo godina.
Slušaj, ako te prime
Kako ćemo?
Imaju smeštaj za studente, ali možeš da me posećuješ.
Ionako znaš francuski.
Hvala, maleni.
I baka može da dođe.
Joj, baka
Ubiće me.
Dobri su, zar ne?
Ne. Nemaju nimalo ritma.
Zaista?
Tražio si klavir?
O čemu ti?
Reci im da ti daju da sviraš. Svideće im se to.
Ovo nije Bah.
Pa šta?
Hvala.
Hvala lepo!
Hvala. -Pardon.
Naravno! Mališa, želiš li da zasviraš?
Hajde, zove te da sviraš. Dođi. -Ne.
Hajde. -Dođi!
Hajde, pokušaj. -Neću.
Dakle, ti si pijanista?
Sedi. -Znaš li džez?
Ne.
O, zna. Među najboljim je pijanistima u istoriji.
Ne znam džez. Trebaju mi note.
Ne znaš ako ne pokušaš.
Hajde, sviramo u F-duru.
U redu? Idemo.
Jedan, dva, tri i
Šta kažeš?
Ako želiš da se vratimo kući
i pokušamo iduće godine, i to je u redu.
Ne.
Želim to da uradim.
Dakle, Ema Malro, Viržini Vaskez i Marsel Labadi.
Za mnom, molim vas.
Ne javljaš se Paku?
Sutra ću ga pozvati.
Danas si imao audiciju?
Mislim da ne bih bio dobar lekar.
Lijam Kaula, Volfgang Abadal, Sofi Lapjer.
Ja! Čekaj me ovde. -Hajde.
Spreman?
Idemo.
Hvala.
Doviđenja.
Volfgang Abadal?
Na redu si.
Zoveš se Volfgang? Očekivanja su odmah velika.
Zašto želiš da studiraš ovde?
Želim da budem najbolji pijanista na svetu.
A zašto?
To je bila želja moje mame.
Želiš da kreneš ispočetka?
Volfgang!
Daj mi ruku! -Pusti me! Skloni se!
Kako se zoveš? Daj mi ruku. -Volfgang, u redu je!
Ja sam mu otac! Šta to radiš?
Daj ruku. -Ne diraj me!
Hej, šta se dogodilo?
Nisam najbolji. -Gledaj me.
To nije važno. Meni si savršen!
Nisam! Podbacio sam!
Nisi. Pogledaj me.
Daj ruku. -Ne diraj me!
Daj! -Ne diraj, kažem!
U redu, ne diram te, ali ovde sam. Gotovo je
Ja sam kriv!
Ništa ne znam! -Ne budali!
To nije bilo lako. -Ništa ne znam! Skloni se!
Ne idem nikuda.
Uvek zabrljam i zato me svi mrze.
O čemu ti?
U redu je. -U školi me ne podnose!
Mama nije mogla da me podnese! Ti me ne podnosiš!
Zato nisi hteo da mi budeš tata! -Zabrljao sam.
Ali od sada sam s tobom.
Lažove!
Daj mi ruku! -Ne diraj me, kažem ti!
Hajde, molim te.
Zašto me je mama ostavila?
Mama te je volela.
Zašto nije ostala sa mnom?
Htela je da se brine o tebi, ali nije mogla.
Bila je divna žena,
veoma pametna! Međutim, veoma osetljiva.
Veoma, veoma osetljiva.
I ponekad osobe poput nje pate više od nas ostalih.
Pate iznutra.
I ta se patnja
Pretvara u beskrajnu tugu.
I iako neki to mogu da prevaziđu,
tvoja mama jednostavno to nije mogla.
I jednog dana je ustala
i ugledala mnogo mračniji svet nego što on to zaista jeste.
I siguran sam da je pokušala da se odupre tome, ali nije mogla.
I oduzela je sebi život.
Zašto? Zar me nije dovoljno volela?
Ne, mnogo te je volela.
Međutim
Bila je bolesna.
Ali nije pošteno da ti
Nisi ti kriv.
Niko nije kriv.
Razumeš me?
Da?
Daćeš mi ruku?
Hajde, polako.
Volfgang!
Mama, došli smo! Otkazali su robotiku danas.
Mogli su da pozovu.
Volfgang! Jesi li dobro?
Tako je, diši!
Volfgang, dušo! Kako si, srećo moja?
Sada si sa mnom. Idemo kući.
Matilde, moramo da razgovaramo. Molim te.
Uđi.
Volfgang mi je rekao sve.
Ranac. -Matilde
I zaboravi na starateljsvo, naravno.
SPISAK RAZLOGA ZA PRESTANAK SVIRANJA KLAVIRA
Volfgang, vidi ko je došao.
Zdravo, Volfgang.
Moram nešto da obavim. Ostani ovde s Mijom.
Vidimo se.
Kako si?
Čujem da te akademija nije primila.
Sada znam da neću da budem najbolji pijanista.
Neka. Verujem da je život bolji ako nisi najbolji.
Jesi li spreman za školski koncert?
Neću da sviram.
Navodim razloge za prestanak sviranja.
Zaista? -Imam ih 23.
Dvadeset tri? Mogu da vidim?
Znaš, praviš spiskove negativnih stvari
koje ti ne pomažu.
Prema ovim spiskovima,
tvoj otac greši u svemu, a ti si savršen.
Moraš da shvatiš da nisi savršen.
Kada to prihvatiš, shvatićeš da niko nije.
Imam ideju.
A da ove negativne stvari
promeniš u pozitivne?
Recimo?
U dobre stvari o Karlesu, na primer.
Sigurno ih ima.
Odveo me je u muzičku dvoranu.
Eto. Još nešto?
Propustio je audiciju da me odvede u Pariz.
Skočio je u reku i spasio me. -Sjajno.
Moj je klavir kod njega.
Siguran si da više ne želiš da sviraš klavir?
Da? -Dobar dan, došli smo po klavir.
Možemo? -Samo malo, sada?
Da, gđa Matilde nas je poslala. Čeka napolju.
U redu, uđite. -Hvala.
Vi ništa ne morate.
Hajdemo.
Eto, ode.
Stani.
Stanite!
Klavir ostaje. -Šta?
I klavir i dete. Unesite ga.
Ne može, nastavite.
Kuda ćeš? -Po sina.
Ma zaboravi!
Koji će ti sudija dati starateljstvo?
Nisi mnogo bolja od mene.
Nisi ni ti savršena. -Molim?
Čujem da je on našao svoju mrtvu majku.
Sin mi govori stvari. Ne laže, seti se.
Znaš šta to učini detetu?
Nisi mi rekla! -Ne znam šta je video.
Nisam ga pitala. Dete je.
Problem je što ne razgovarate. Taksi!
Traumatizovan je, zar ne vidiš?
Vidim, ali mora da zaboravi to i da živi dalje!
Ne, mora da shvati šta se dogodilo.
Moramo da budemo iskreni s njim.
To njemu treba.
Hej, Karlese! Slušaj me! Čekaj!
Gospođo, šta ćemo s klavirom?
To je to, hvala!
Mia, zdravo!
Gde je Volfgang?
U trpezariji.
Ostaviću vas. -Može.
Karlese, dobro je da si došao.
Hvala. -Zdravo.
Ne tako davno, tvoja je majka stupila u kontakt sa mnom.
U početku mi je to bio šok
i rekao sam joj da moram da razmislim o tome.
Ali ubrzo sam prihvatio.
Zato što
Tvoja mi je majka dala drugu šansu.
I nikada nisam mislio da bi moj sin mogao da bude tako
Neverovatan.
Ne idem nikuda, veruj mi.
Kada ti je mama umrla, pokušala sam da ti kažem istinu.
Ali to je bilo veoma teško.
Svi ste me lagali. -Ne, Volfgang.
Nisam imala reči
Kako objasniti detetu da njegova majka ne želi da živi?
Htela sam da te zaštitim.
Misliš da je bilo bolje da mi ne kažeš istinu?
Ne, mislim da je istina uvek najbolji put.
Znaš, ponekad mi odrasli nismo spremni na tako nešto.
Volim te, Volfgang.
Dala sam sve od sebe.
Ti si naše malo čudo.
Bako.
"Malo čudo" je oksimoron.
Da, i oksimoroni su apsurdni.
Volfgang je sledeći.
Hvala bogu.
Kada svira naš Mocart? -Otkud ti?
Mali je zlatna koka.
Menadžer mora da se zbliži s klijentom.
Moram da budem tu od prvog dana.
Učenik šestog razreda, Volfgang Abadal, odsviraće
Mocartove varijacije na klaviru.
Šta je sada?
Ne znam.
Ne znam ovu.
Ja znam.
Upravo su me zvali Bajonini ljudi.
Šta? -Neko im je poslao spisak 10 razloga
zbog kojih bi trebalo da ti daju drugu priliku.
Spisak? Kakav spisak?
Ne znam. Ovoga puta nemoj da zajebeš.
Obogatiću se na ovom malom!
"Hirurg na prvoj liniji", 24-3, prvi put!
Akcija!
Ovo je krvoproliće!
Idemo! -Rikardo, hajdemo.
Saro, imam posla. Žao mi je.
Ti idi. Avion poleće za 15 minuta.
Možda ćemo se opet sresti.
Rez, rez, rez!
Kako je bilo? -Iz početka.
Super. Želim još jedan pokušaj, s većim pauzama u dijalogu.
Zadnji se put vidite. -Između rečenica?
U redu. -Bajona!
Ovaj, razmišljao sam. Mogao bih možda više da vrištim.
Kao da sam između života i smrti.
Ovako je savršeno. -Da?
Kada priđeš nosilima, tip je mrtav.
Samo mu prekrij lice.
Ne, ne, ne!
MEDIATRANSLATIONS