Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Nu pleci nicăieri, s-a terminat, ești praf.
Ai înnebunit, e doar gura de tine.
Nu ești cine pretinzi că ești, ești doar un fițos.
Hei! Vărul meu e rapper! Faci o poză cu mătușa mea?
♪ Ai vrut-o, ai primit-o, acum asumă-ți-o ♪
♪ Ai vrut-o, ai primit-o ♪
♪ Ai vrut-o, ai primit-o, acum asumă-ți-o ♪
♪ Ai vrut-o, ai primit-o ♪
♪ Presa, coperțile și oamenii care te opresc pe stradă ♪
♪ Fotografii indecente făcute pe ascuns ♪
♪ Tipul agresiv care scoate telefonul și te înjură ♪
♪ Instanța străzii, care te judecă fără dovezi ♪
♪ Ai vrut să fii cineva, nu te plânge când te arzi ♪
♪ Fără jumătăți de măsură: ori ești geniu, ori ești praf ♪
♪ Îți impun convingeri pe care nu le-ai avut niciodată ♪
♪ Dacă nu te porți cum vor ei, se declară dezamăgiți ♪
♪ Ai vrut-o, ai primit-o, ai vândut o bucată din tine ♪
♪ Scrii versuri, deci practic ești marfa lor ♪
♪ Ți-ai folosit părinții pentru publicitate ♪
♪ Doar ca să obții o reducere de la instalator ♪
♪ Te obișnuiești cu ura din online ♪
♪ Din când în când mai primești câte una ♪
♪ Cu un sâmbure de adevăr care te scoate din minți ♪
♪ Te simți dărâmat și te chinuiești, ai vrut-o, ai primit-o ♪
♪ Selfie-uri la înmormântarea bunicului tău ♪
♪ „Scuze, nu vreau să te deranjez”, dar o fac oricum ♪
♪ Tatăl care își scoate camera imediat ♪
♪ Îl înjură în fața copiilor, iar tu te abții cu greu ♪
♪ Ai vrut versiuni create prin AI ♪
♪ Toate citatele ciudate pe care nu le-ai spus niciodată ♪
♪ Te-ai îngrășat, ești urât, nu îmbătrânești frumos ♪
♪ Spui că nu contează, dar în fața oglinzii, te simți patetic ♪
♪ Începi să te confunzi cu propria imagine ♪
♪ Dai bine la cameră, nu-ți mai place fața ta adevărată ♪
♪ Ai vrut-o, cu cei care se urcă pe garduri ♪
♪ Îți sună la ușă și întreabă vecinii dacă locuiești acolo ♪
♪ Ai vrut-o, ai primit-o, numai camere și blițuri ♪
♪ Amenințări și case sparte ♪
♪ Fanii de peste tot îți fură o bucată din suflet ♪
♪ Oamenii care critică felul în care arată soția ta ♪
♪ Ai vrut-o, ai primit-o, acum asumă-ți-o ♪
♪ Ai vrut-o, ai primit-o ♪
♪ Ai vrut-o, ai primit-o, acum asumă-ți-o ♪
♪ Ai vrut-o, ai primit-o ♪
Traducerea şi adaptarea: Angelitto Subs.ro TEAM (c) www.subs.ro
Crezi în puterea de proiecție a creierului?
La ce te referi?
Când aveam vreo 12 sau 13 ani,
înainte să adorm,
îmi imaginam că la trezire voi fi un mare cântăreț.
Că voi avea părul lung și că voi fi pe scenă.
Partea nebunească e că s-a împlinit.
Și mai absurd este că...
nu-mi mai pasă.
Deci nu ți-a plăcut astă-seară?
Ba da, a fost super.
A fost chiar incredibil.
Dar odată ce s-a terminat,
rămân doar responsabilitățile, criticile și... oamenii.
Fă ce făceai la 12 ani.
Proiectează-te într-un alt vis.
- Uite-o. - Da.
Mă scuzați. Unde este strada Ume, vă rog?
Mai întâi faceți dreapta după câmpurile de orez,
apoi faceți prima la stânga.
Mergeți vreo 800 de metri,
apoi faceți dreapta la a doua intersecție. O să vedeți un pod.
- Da. - Traversați-l, faceți stânga,
și mergeți vreo doi kilometri. O să ieșiți la drumul acela.
Vă mulțumesc mult.
N-am înțeles absolut nimic.
Fă stânga după câmpurile de orez.
Nu vrei să te uiți totuși pe GPS?
Nu, n-am chef să mai deschid telefonul.
E mai bine așa, e mai romantic.
Ne rătăcim,
facem șase ore în loc de una.
E ca o aventură.
E incredibil că poți să cumperi case de pe TikTok.
Sper doar să arate ca în videoclipuri.
Spre deosebire de tipele de pe TikTok.
- Ai cheile? - Sunt la tine, nu?
La naiba, am uitat cheile în Paris.
Stai, am o idee.
Incredibil!
Bună ziua.
- Sunteți noul vecin? - Încântat de cunoștință.
- Ce părere aveți despre casă? - Este...
Și, cum ți se pare?
O, nu, nu-ți place.
E doar mai puțin exotică decât mă așteptam.
E ca și cum aș vizita o casă normandă.
Te cunosc, dacă nu zici nimic, înseamnă că nu ești încântată.
Cred că...
este perfectă.
M-am panicat serios.
- Credeam că ne întoarcem la Paris! - Nu!
Sunt ușurată.
Stai.
- Ești bine? - Da.
E o fântână?
Pare foarte adâncă.
N-am auzit nimic căzând în apă.
O acoperim înainte să cadă cineva în ea.
Prin „cineva”, mă refer la tine.
Deci eu cad tot timpul în fântâni?
O s-o acopăr eu.
Uite, iubire, e pentru tine.
– Ce este? – Sunt niște inimioare.
Uită-te puțin.
– Jucăria ta de pluș! – Da.
O să crească și el odată cu ea.
Știi ce m-ar face fericită?
Așa, acum?
– Însărcinată și tot restul? – E în regulă, n-o să doară.
Da.
– De ce fugi? Oprește-te! – Dar mi-e frică!
E normal să-ți fie frică, dar tot trebuie să ripostezi.
Mi-e teamă să nu te rănesc.
Gândești prea mult.
Cronometru: două minute
Ultima rundă.
Sunt carbo...
nara.
Ești gata oricând pentru apropriere culturală,
dar când e să fii samurai, nu prea ești.
Nu te bat la cap când folosești furculița.
Dacă reușești să mă dobori sau să mă atingi pe față de trei ori,
– Poți să-mi ceri orice vrei. – Mișto!
Și dacă nu reușesc?
Ți-ai repornit telefonul. Deci, ușor?
– Hai, dă-i drumul! – Bine.
Dar tot n-ai voie să mă atingi pe burtă!
– Asta e una. – Mai ai două!
– Nu mă lovi! – Ce?
Mă doare!
Te-am atins!
Abia dacă m-ai atins!
O să vezi. Sutemi!
Știi de ce a eșuat sutemi, proiecția ta?
Sutemi înseamnă „sacrificiu”. Trebuie să fii gata să te sacrifici.
Puțin îmi pasă.
Asta e o lovitură laterală.
Mai degrabă mi s-a părut o lovitură de sus în jos.
Crezi că o să facă taekwondo?
Sper că nu.
De ce nu? Taekwondo e mișto.
N-am zis că nu e.
Doar că aș prefera să facă altceva.
Altceva, adică...
Să n-o urmeze pe mama lui în cariera de luptătoare?
Nu, dar dacă vrea să lupte, trebuie să lovească serios.
Atât timp cât nu face rap, e în regulă pentru mine.
Imaginează-ți să facă rap și să fie praf.
– Ce calvar! – O, nu!
Imaginează-ți să facă slam poetry.
Cred că l-ai jignit.
Puiule, nu te supăra, poți face orice vrei în viață.
Nu cred că am fost vreodată mai fericit.
Te iubesc.
Și eu vă iubesc, puii mei.
– Sunt frântă, mă duc la culcare. – Da.
Profită acum, fiindcă apoi n-o să mai dormi deloc.
Mare adevăr!
– Noapte bună. – Noapte bună.
– Eu mai rămân puțin. – Bine.
Și nu uita să-ți repornești telefonul.
La naiba.
Idiotule.
Ai căutat-o cu lumânarea.
De ce ești atât de prost? Acum s-a ales praful de tine.
Salută-l pe domnul primar.
Mai bine s-ar abține de la băutură.
Ți-ai uitat vechii prieteni.
Ai cerut-o.
E atât de slab, că te doare capul!
Vii la petrecerea de după?
Ce faci acolo?
Când facem piesa? Ți-e frică?
Vezi, e vina ta. Ce idiot... ești penibil.
Iubire?
– Unde ești? – Aici.
În fântână.
– Ai înnebunit? – Ei, mersi.
Scuze, nu știu ce a fost cu mine. Ești bine?
Nu m-am lovit, dar am rămas blocat.
– Cred c-am adormit aici. – O secundă.
Ești gata?
Totul e în regulă!
Trage, merge! Merge! Continuă!
Totul e în regulă.
Nu e de bine.
Super! Trebuie să fie foarte veche.
Veche, gen vintage? Sau gen Japonia medievală?
Nu știu. Nu mă pricep la antichități.
– Crezi că e veritabilă? – O ce?
O armură adevărată. Ceva autentic.
Poate fostul proprietar e fan cosplay...
iar eu sunt un personaj obscur din Final Fantasy IV.
Ce-ar fi să mâncăm și să facem un duș înainte?
- De ce duș? - Miroși a fântână.
TATA
- Alo? - Nu mi-ai răspuns.
- în legătură cu Pont-l'Évêque. - Pont-l'Évêque...
- Orașul sau brânza? - Orașul!
Festivalul despre care ți-am spus.
A, da, Festivalul Rap și Brânză?
Poți să vii să dai niște autografe?
Dar știi că treburile primăriei și politica...
iar festivalul ăsta cu rap nu prea se potrivește.
Chiar m-ar ajuta mult.
Bine, te anunț eu.
- Suntem în vacanță. - Bine.
- Mama ta vrea să vorbiți. - Da.
- Bună, mamă! - Despre Nanako...
tot nu vrea anestezie epidurală?
Nu, nu cred că vrea.
Nu înțelege ce înseamnă asta.
- Spune-i să mă sune. - Poate o să sune.
Nu cred că are nevoie... Poate n-o să te sune, dar...
Nu are nevoie de părerea ta
în privința asta, dar...
Dacă aș fi în locul ei, te-aș suna.
- Am făcut progrese. - Da.
- De ce să suferi? - Apropo, mi s-a descărcat bateria...
Va trebui să le zici că stăm aici.
Nu pot să dau jos armura.
- Cum adică? - Nu pot să o scot, am înțepenit.
Păi cum așa?
Nu te mai chinui, am tot încercat.
Nu-mi dau seama cum de nu se desface.
Păi cum ai pus-o?
Mi-am pus piesele pe brațe,
și s-au fixat singure, de parcă erau magneți,
iar eu eram un frigider.
Da.
Poate sunt doar balonat, am nevoie de niște antiinflamatoare.
Ți se pare că sunt balonat?
Parcă ți-e lipită de piele.
Aurélien, ești gata?
FUMIKO MATSUDA - Obstetrician
Așa...
Și gata.
V-ați gândit la un playlist?
La un playlist?
- Da, pentru naștere. - O să vedeți că travaliul durează.
Ar fi o metodă bună să o ajute pe mamă.
Vi se pare că totul este normal?
Până acum, nimic neobișnuit. Totul e în regulă.
În cazul meu, fiul meu s-a născut pe „Shape of You” de la Ed Sheeran.
Asta i-a influențat culoarea părului?
Aici avem o singură culoare a părului.
Vă puteți îmbrăca.
Bine, mulțumesc.
Iartă-mă, am uitat să te cântăresc!
Scuze, pe aici, vă rog.
Cum plec, tații imediat vor să-și facă și ei ecografii.
Fiindcă abia așteaptă contactul piele pe piele.
Contactul piele pe piele e foarte important în primele luni.
Creează o legătură între tine și copil
și stimulează oxitocina pentru amândoi.
- Ce e oxitocina? - Hormonul iubirii, cred.
Exact, e un hormon
produs de creier,
care relaxează și scade stresul.
E și hormonul care ajută la naștere.
Diminuează senzația de durere.
- Pleacă de la creier. - Da.
Creierul e ceva uimitor.
Știu că mă judeci.
Nu te judec deloc.
Păi nu mai ești judecătoare?
Iubire, trezește-te!
E cineva străin în casă.
Cineva străin?
E un om sau un animal. Sau poate o maimuțică.
Aici!
Sper că nu e un animal de pe aici.
Nu știu, dar pare să fie om.
Ești vreun animal local?
Arăți ca un idiot.
Înțepenit în costumul ăla,
ascunzându-te după ticăloasa aia a ta.
Nu există niciun volan!
Casa asta e bântuită!
La naiba, chiar există fantome!
Înseamnă că diavolul există, și Dumnezeu la fel!
Trebuie să ne căim!
Și afară e plin de fantome!
Fir-ar să fie!
La naiba, se ține scai de noi!
Scoală-te odată, hai!
Nu pot fugi cu armura asta pe mine!
Ești o dezamăgire totală.
Ești penibil.
Am înțepenit!
Iubire, am înțepenit!
Seamănă puțin cu tatăl tău.
M-ai lăsat baltă mai devreme.
Te-ai dat jos din mașină.
Faza aia...
Încercam să-l ademenesc.
Oricum, ești mai tare ca mine.
N-ar trebui să chemăm poliția sau armata?
Când eram mică, o doamnă din cartier avea o cofetărie wagashi.
Ce e wagashi?
E un soi de patiserie.
Fac mochi, daifuku și de-astea.
Era și puțin mistică ea, așa.
Lumea venea la ea pentru exorcizări.
O cofetară vrăjitoare, deci.
Hai, mișcă-te!
Odată, când eram singură în magazin, am auzit zgomote în spate.
M-am apropiat și am văzut un tip.
N-avea față.
M-am speriat și am rupt-o la fugă.
Și apoi ce-a fost?
Ce? Asta a fost tot.
Am înțeles.
Credeam că se întâmplă ceva îngrozitor.
Tipul n-avea față, e chiar de groază!
Mai știi cum ai făcut aseară?
Următoarea oprire e Osaka.
Suntem gata de drum.
Aurélien...
ȘI TAȚII POT FI ÎNSĂRCINAȚI
Hai, mai repede!
Incredibil. O țineam minte mult mai impunătoare.
- Incredibil! - Da, așa e.
Nu-i cea mai mare nebunie din ultima vreme.
Firma era un neon roz.
Ce e aici, patiserie erotică?
Nu e patiserie, e wagashi!
Locul ăsta e un adevărat labirint.
N-ar trebui mai degrabă să mergem la poliție?
Dacă te doare piciorul, nu te duci la stomatolog.
Trebuie să aibă vreo mie de ani.
- Bună dimineața! - Bună dimineața!
Deschidem abia după-masă.
Nu, căutăm pe cineva. Akiko e aici?
E ceva destul de urgent.
- Cum te numești? - Spune-i că e Nanako Kasajima.
- Bunico! - Da, puiule.
- Bună ziua! - Avem un client.
Poftim?
Nanako Kasajima e aici.
Nanako?
Micuța Nanako!
- Vă mai amintiți de mine? - Normal că-mi amintesc!
Îmi amintesc perfect!
Numai probleme făceai mereu.
Japoneza ta n-a progresat deloc!
Ce zice?
- Niște formalități. - Ai adus un străin cu tine?
- E soțul meu. - Soțul tău! Bonjour!
Hai, arată-i.
Ai mai adus unul care face probleme.
Urmează-mă.
Ce a zis?
Hai, scoate tot de pe tine!
Dezbracă-te la piele.
De tot?
- Chiar și pantalonii? - Așază-te fix aici!
Oni...
Rokurokubi...
- E sigură patiseria? - Taci din gură!
Izanagi.
Izanami.
- Shiraga! - Shiraga?
Ce înseamnă „Shiraga”?
Japonia, măreața noastră țară,
e plină de legende și de mituri fascinante.
Legende spuse cu mândrie de întregul popor,
multe fiind venerate ca sfinte,
ocupând un loc de cinste în inima culturii.
Ce zice?
Sunt multe legende prin Japonia.
Dar legendele negre despre sursa tuturor relelor
erau transmise prin viu grai doar câtorva aleși,
lăsate să se șteargă din memoria marelui public.
Așa-i și cu Shiraga.
Shiraga e o legendă mai obscură, nu prea știe lumea de ea.
A mai zis ea și altele...
În Japonia secolului XVII, în timpul perioadei Edo,
Shiraga era un simplu meșteșugar
care locuia cu soția și cu fiul său,
și-a pierdut un ochi într-un război pentru care n-a fost pregătit.
Dar gelozia și ura unui strigoi în putrefacție
s-au lipit de ochi ca un blestem, luându-i locul.
Din ziua aceea,
lumea lui Shiraga era învăluită într-o ceață a răului.
Când cineva zâmbea, i se părea că e o privire amenințătoare.
Orice străin din sat nu putea fi decât un tâlhar.
Vărul care-i vorbea soției părea că urzește ceva pe la spate.
Din pricina paranoiei, nu mai putea deloc să doarmă.
Mistuit de chinuri, Shiraga a rătăcit prin pădure,
Într-o zi, a dat peste un Jinmenju în adâncurile ei.
Privind scoarța copacului prin ochiul blestemat,
a țâșnit o scânteie, iar zeii creatori ai națiunii,
Izanami și Izanagi i-au apărut în față.
Apoi, cei doi zei i-au oferit o armură lui Shiraga.
Voi scăpa de blestem dacă o port?
Shiraga și-a pus armura și s-a întors la familia lui.
Noaptea, Shiraga s-a trezit din cauza unui șoarece.
În întuneric, ochi și colți se zbăteau și pluteau,
parcă pluteau într-o ceață densă.
Ce vedea Shiraga
era ceva de pe altă lume.
Și așa a început adevăratul iad,
o noapte de haos, plină de teroare și țipete.
În fiecare noapte, Shiraga era mușcat, tăiat, bătut și ars.
Noapte de noapte, hoarde de yokai se năpusteau peste el.
Creaturile yokai erau atrase de armură ca fierul de magnet,
dar el era blocat în armură, fără nicio scăpare.
Creaturile yokai care apăreau
erau tot mai numeroase pe zi ce trecea.
Era o disperare fără sfârșit.
Soția lui a fugit,
iar copilul lui a murit.
Singur, Shiraga fugea în fiecare noapte,
dar epuizat de tot,
s-a oprit și s-a lăsat pradă celor 100 de yokai.
Erau în culmea fericirii,
monștrii yokai l-au sfâșiat pe Shiraga
și i-au aruncat trupul într-o fântână.
Ești într-o situație îngrozitoare.
Indiferent unde te duci,
indiferent unde te afli,
te vor găsi mereu.
Pleacă acum! Fugi cât mai departe! Ieși de aici!
Ți-au vorbit cinci minute și n-ai înțeles nimic?
Ba da. Practic, armura ta e blestemată,
iar monștrii yokai ne vor ataca în fiecare noapte.
În fiecare noapte?
- Cum adică „în fiecare noapte”? - Hai să mergem.
- Când vine noaptea? - La 18:24.
Mi-e frică.
De ce-ai cumpărat asta?
Nu mă pot abține să nu iau chestii de lângă casa de marcat.
Ar putea fi utilă, totuși.
Deci chiar ne pregătim să ne luptăm cu demonii?
Trebuie să te cazezi undeva, la un hotel, la un han...
- Ce? - Trebuie să-i înfrunt singur.
- E prea periculos. - Vorbești serios?
Nici gând. O să te elimine.
Știu să lupt.
Te-ai apucat de arte marțiale la 32 ani. Nu te las singur!
- Și cu bebelușul ce facem? - Trebuie să rămânem împreună.
Am spus că înfruntăm totul împreună.
Și, obiectiv vorbind, chiar nu știi să lupți.
Partea asta am înțeles-o.
- Ce faci? - Îmi fac încălzirea.
Îți imaginezi cum apare vreun yokai în timp ce tu faci întinderi?
- Poate brutarul ăla băga strâmbe. - Concentrează-te!
Ești un mare nesimțit.
Grozav, am rămas fără arme.
Ce e? Înainte îți plăcea băutura.
Ia-o pe tine.
O să deschid geamurile.
Iubire, ești departe?
La naiba.
O, nu!
Trezește-te!
Îmi pare rău.
Sunt mulți.
Nu știu ce e mai rău, durerea sau frica.
La naiba, încă e aici!
În spatele tău!
Apără-te!
Singur ai vrut-o!
Nu-i place apa!
- Nu știu cum poți să mănânci. - Mi-e un somn de mor.
Aurélien...
Cine-i nesimțita asta?
Poate vrea doar să mă lingă.
Trebuie să rămânem treji.
Mi-e o poftă de o vodcă cu Red Bull...
- Orice cu alcool e bun. - Și mie.
Chiar aș fuma o țigară.
Pofta nu trece niciodată de tot, chiar dacă te lași.
Îmi amintește de când ne întorceam acasă de la petreceri.
Adormeam amândoi...
Eram frânți.
Cred că au plecat.
Hai să mergem. Nu te mișca.
Are vreun efect?
Nu știu.
Nu înțeleg, n-are nicio zgârietură.
- Absolut nimic. - E magie.
Ca s-o dai jos, îți trebuie o parolă sau o incantație.
- Vreun ritual sau un sacrificiu? - Da.
Cum ar fi să repeți un cuvânt de trei ori la miezul nopții,
în fața unei broaște, ca să dispară.
- Cum se zice la „armură” în japoneză? - Yoroï.
Yoroï, yoroï, yoroï.
- Nu mi-a venit să cred. - Da, sigur.
DETERGENT
Ai găsit ceva?
Da, am găsit-o pe fata de ieri.
E unul dintre cei mai faimoși yokai din folclorul japonez.
Mi se părea cunoscută.
Mai mult, o ai pe piciorul stâng.
Serios?
Și ceilalți sunt tot pe armură?
Nu prea, și nu găsesc nimic despre ei.
Nici despre cel care fumează, nici despre cel care a ajuns în cadă,
nici despre cel care seamănă cu tata.
În orice caz, bătrâna nu a vorbit prostii.
Nu ne-a spus cum să scoatem armura.
Nu-mi vine să cred că facem asta în fiecare seară.
Și nu-mi vine să cred că ne atacă yokai, dar noi tot facem cumpărături.
Trebuie să găsim o soluție.
ALEGERI GENERALE ÎN FRANȚA
Adunarea Națională,
care a ieșit pe primul loc în primul tur de scrutin,
a căzut pe locul al treilea.
Înaintea Jocurilor Olimpice de la Paris...
Ești bine?
Uită-te, yokai.
Se întunecă prea devreme aici, nu putem face nimic toată ziua.
Dacă n-am mai dormi până la ora 14:00...
- E timpul pentru yo-yo? - Cred că da, în curând.
Chiar acum?
Încă mi-e teamă.
Idiotule.
Te porți ca un anarhist, dar ești un capitalist.
Stângist islamist, cu muzica ta oribilă
care servește doar la răspândirea unei propagande false.
Chiar dacă și ție îți plac banii.
Îți aperi țara, dar te duci într-o țară de extremă dreaptă!
Și ce culoare va avea fiul tău? Va avea ochii migdalați?
Ce glumă...
UMANOID ORIBIL ÎN COSTUM VIITORUL FRANȚEI
Se pare că au legătură cu tine.
Da, desigur.
Franța.
Ăsta seamănă cu tatăl tău, cu mama și cu fratele tău.
Inventezi. Nu seamănă cu ei.
E aici? Doar l-am decapitat!
E leit tata.
Așa crezi? Suntem așa urâți în Normandia?
- Seamănă perfect cu mama ta! - Pentru că e sâcâitor?
Da, ca fratele tău!
Nu toți au legătură cu mine.
Ești un mare idiot.
Extraterestrul ăla ciudat n-are nicio legătură cu mine.
Ești un ticălos.
Unii se bazează pe mitologie. Alții n-au niciun sens.
YOKAI MOV FOARTE ENERVANT
La fete, nu văd legătura.
Te uiți la fete pe Instagram.
Nu mă uit la astfel de fete.
Ba da, la fetele de la fitness și toate cele.
Nu mă uit așa, vreau să învăț exerciții.
Sunt sexy pentru că exercițiile lor sunt bune.
Sigur.
Oricum, știi că singurul meu tip de fată ești tu.
Nicio scăpare. Va trebui să-i pulverizăm în fiecare seară.
Toxic: alcool/țigări
PRESĂ/PAPARAZZI REȚELE SOCIALE
Apus: 18:00 Răsărit: 05:00
Încă ești aici!
JOCUL RAPULUI
Ești așa de slab.
Așa de slab că doare.
MANUAL DE SUPRAVIEȚUIRE PENTRU VIITOARE MAME
Singurul lucru de care sunt sigur
e că nu știi să desenezi.
Nu râzi?
- Te-ai supărat? - Nu.
Dacă zici că nu ești supărată, ești.
M-am săturat de vânătoarea ta de Pokémoni.
Mă vedeam mai degrabă ca un Cavaler al Zodiacului.
Vezi, îți place.
Vezi, ești supărată.
KYOKO TAKEDA BUN VENIT, YOKAI! LANSARE DE CARTE
Kyoko trăiește în lumea yokai.
Yokai apar oriunde merge ea.
Când merge la școală...
Foșnet... Foșnet... Foșnet...
Chiar și în parc... vâââj!
- Amintește-mi de ce suntem aici. - Și la coafor!
E o specialistă în yokai, e vorba despre filozofie.
Țic, țic, țic!
- E pentru bebeluși. - Ascultă.
Așa că Yoko își petrecea tot timpul în camera ei.
Un yokai a ieșit din dulap
și a venit la Yoko.
Dar apoi...
Yokai a călcat pe o bilă și s-a rostogolit! Buf! Poc!
Yokai a început să plângă tare.
În acel moment, Yoko
nu i-a mai considerat yokai.
- Felicitări. - Vă mulțumesc foarte mult.
Sunt un mare fan. Îmi puteți da un autograf?
E cosplay cumva?
- Sau e vreo modă nouă? - Da.
Îmi pare rău, abia rupe puțină japoneză. De fapt, n-o vorbește deloc.
Puțin. Doar puțină japoneză.
Putem vorbi în engleză.
Credeți că e real?
- Yokai? - Ce înțelegeți prin real?
Adică pe bune, în carne și oase.
Chiar pe bune.
Ei bine, depinde.
Adică Moise chiar a despărțit Marea Roșie?
Îmi place să-i văd ca pe niște metafore.
Yokai sunt, de obicei, un semn că există ceva de care să te temi.
Sunt aici ca să te avertizeze,
să te învețe ceva sau să te protejeze cumva.
Cum e kappa, de exemplu.
Kappa îneacă copiii și le mănâncă testiculele.
Dar au fost inventați ca să-i țină pe copii departe de iazuri.
Cam asta fac și eu.
Transform partea înfricoșătoare a lui yokai în ceva pozitiv.
De exemplu, ce ai face dacă te-ai întâlni cu un kappa?
Păi, probabil aș fugi.
Sau poate...
Sau poate l-aș ține la distanță cu câteva lovituri.
Prefac un croșeu de dreapta,
îl surprind cu un low kick puternic și-i rup piciorul de țestoasă.
Apoi l-aș pune la pământ,
să-i dau pumni în fața aia verde până când se contopește cu pământul.
Metoda asta brutală ar funcționa dacă știi cum să te lupți.
Dacă întâlnești un kappa, doar te înclini și îl saluți.
Fiindcă e foarte politicos, se va înclina și el la rândul lui.
Iar când o va face,
apa din capul lui se va vărsa
și va adormi.
Nu sunt sigur dacă Takeda a spus ceva interesant
sau a debitat doar banalități.
- S-ar potrivi în playlist. - În care playlist?
- Ăla pentru naștere. - Chiar există așa ceva?
E frumos să ai o coloană sonoră când dai viață unui copil.
Da, sau aducem un DJ. Poate-i sun pe Snake sau pe Guetta
- să facem un Boiler Room. - Acum devii enervant.
Glumesc, nu te supăra.
Ești cinic, pare că nu-ți pasă deloc.
Chiar glumeam.
Te saturi de playlist, spui că Takeda a fost plictisitor.
Cum o să-l creștem?
Nu suntem deloc pregătiți pentru venirea copilului.
Nu avem nici măcar un nume.
Trebuia să venim aici să ne pregătim pentru copil.
E mai rău ca în Franța! Nici măcar nu spui cuiva că locuim aici.
Mulțumesc că îmi enumeri tot ce fac greșit.
Încerc să supraviețuiesc, monștrii mă atacă în fiecare noapte.
Înainte era din cauza muncii, acum sunt yokai?
Mereu găsești un motiv ca totul să se învârtă în jurul tău.
Da, ai dreptate. Ce vrei să-ți spun?
Că te gândești la copilul nostru și la ce îndur eu.
Interesează-te de naștere. Zi-mi că te gândești la un nume,
iar dacă monștrii te tot atacă, fă-ți timp și pentru copilul nostru!
Nu-mi mai zice de „David Guetta când vei naște”.
Sigur că mă gândesc la tine. M-am săturat și eu de toate astea.
Normal că vreau un nume pentru copil. Și voi fi aici.
Credeam că știi deja asta.
Nu-mi spui niciodată nimic. Am crezut că poți duce totul,
că poți gestiona orice situație.
- Ești mult mai puternică decât mine. - Ce vrei să zici cu asta?
E doar scuza ta ca să mă lași pe mine cu toată povara pe umeri.
Nu te mai victimiza! Da, sunt puternică.
Dar nu pot duce totul, nici pentru doi, nici pentru trei!
Plec să mă plimb.
Și dacă te întrebi, da, sunt supărată.
Iubire, ești bine?
Ce ai pățit?
Ai căzut?
Ai contracții?
Zi-mi, să sun la spital?
Ce vrei să fac? Vrei în cadă?
În cadă?
Se naște copilul?
La naiba!
Ajută-mă, spune-mi ce să fac!
Tu ar trebui să mă ajuți pe mine!
- Nu înțeleg! - Tu ar trebui să mă ajuți!
Hai!
E bine.
E în regulă.
Vine!
Ne vedem curând, tati.
Fir-ar să fie de yokai!
La naiba!
Puteai să faci curat, e mizerie peste tot!
Vrei să-ți dai jos armura?
Vino după mine.
Nici tu nu ai prieteni?
Te rog, nu mă elimina!
Pleacă de aici.
Eu nu am niciun prieten. Vrei să fii prietenul meu?
Nu prea.
O, nu, iar am eșuat.
De ce nu vrei să fii prietenul meu?
Pentru că ești un yokai și o să mă ataci.
Nu chiar, de fapt.
Nu toți suntem așa.
Nimeni n-o să te atace dacă ești cu mine.
Serios?
Ești șeful lor?
Nu, e din cauză că put.
Pe tine nu te deranjează?
E-n regulă, am lucrat la groapa de gunoi, te obișnuiești.
Adică...
La revedere.
Stai așa. Știu cum poți scoate armura.
- Știi cum se scoate? - Da.
Trebuie doar să ceri.
Și cum se scoate?
Nu mă întreba pe mine. Urmează-mă.
Ți-a mai zis cineva că semeni cu...
Cu un ou? Știu deja.
Îmi place să merg cu tine.
Ție ce-ți place?
Îți place să lingi copacii?
De ce oare armura atrage entitățile yokai care au legătură cu mine?
Nu-i atrage, ci îi creează.
- Ce vrei să spui? - Se hrănește cu emoțiile tale negative.
Frica, stresul și ura.
Chiar așa?
De fapt, are sens.
Am sosit.
Aici zeii creatori i-au oferit armura lui Shiraga.
Aici trebuie să-ți pui o dorință.
În regulă.
Așa...
Bună ziua.
Stimate domnule copac, am sosit.
Sunt blocat într-o armură care mă împiedică să trăiesc
și care, practic, mă scoate din minți.
Așa că, fiindcă ești un copac magic,
ar fi posibil să mă ajuți să o dau jos, te rog?
Ar fi extrem de drăguț din partea ta.
Deși nu prea cred că se va întâmpla.
Cam atât.
Dragă domnule conifer,
Vă transmit cele mai bune gânduri.
- Chiar așa? - Se gândește.
- S-ar putea să dureze puțin. - Da, timpul de încărcare.
Spune-mi, cum e să ai prieteni?
- Sunt sigur că ai o grămadă. - Da, am câțiva.
Chiar mulți.
Am prieteni pe care nu-i văd des din cauza serviciului.
Am prieteni de la muncă.
Am prieteni din copilărie, cu care nu mai am nimic în comun.
Am prieteni din adolescență care îmi trezesc amintiri neplăcute.
Am prieteni noi care apar mereu
și care, în general, nu stau mult timp.
Am prieteni pe internet, așa că ăia nu se pun.
Am prieteni falși,
care abia așteaptă un motiv să-mi devină dușmani.
Am și familia.
Nu știu dacă ai familie, dar sunt acei prieteni pe care nu-i alegi.
Am prieteni de familie și tot așa.
Am atâția prieteni că adesea vreau să fiu singur.
O fi normal?
Chiar am mulți prieteni.
- Am prieteni noi. - Prieteni din adolescență,
- mai bine ar dispărea. - Mă calcă pe nervi!
- Trădători! - Doar amintiri neplăcute...
- îți fac viața un iad. - Familia n-o alegi...
- Vreau doar să fiu singur. - Niște trădători!
Nu trebuia să ai încredere în mine.
O să ne distrăm de minune, dragelor.
Se trezește.
- Ești sigur? - Da.
Te-ai trezit!
Iubirea mea!
Cum te simți?
Cum mă simt?
Bună întrebare.
N-am mai avut așa o durere de cap din vremea studenției.
Dar măcar sunt întreg, e bine.
- Chiar sunt foarte bine. - Poftim.
Capătă forțe noi.
Sunteți teferi? Ce căutați aici?
E de rău. Îți explicăm noi mai târziu.
Nu poți să spui că e de rău, să creezi suspansul ăsta,
și apoi să-mi zici că-mi explici tu.
Mai ales că urmează un nou atac yokai.
- Apropo, cât e ceasul? - Stai calm, e 7:00 dimineața.
Și azi-noapte?
Niciun atac. La fel ca în ultimele zece nopți.
- Am dormit zece zile? - Da.
- Niciun incident? - Nu.
Dar tot port armura.
În regulă.
Până-mi zici ce se întâmplă, noi ce facem?
Mergem să băgăm un karaoke la prima oră?
E un olar în sat, cred că e fix pe gustul tău.
E grav sau e genul de „grav”
folosit când un rapper dă greș?
E extrem de grav.
Vin altădată să-l văd. La revedere.
- Mulțumesc. - Mulțumesc.
Lasă-mă să-ți explic.
Acum două săptămâni, eram acasă și-mi hrăneam cerbul,
iar Ochelari mă sună.
- Ochelari? - Deține magazinul de ochelari
de lângă Muzeul d'Orsay.
În fine, Ochelari îmi spune: „Amicul tău e în pielea goală prin Paris”.
Râd, că toți de la el din cartier au înnebunit.
Ochelari îmi spune că un jogger se apropie de amicul tău
și-l întreabă: „De ce ești dezbrăcat? E lume, sunt copii pe-aici,
bătrâni”. Dar el pur și simplu o ia razna.
Îi dă un cap în gură.
Îl trântește și-i ia hainele.
I-a luat tot, și pantofii, și pantalonii.
Am crezut că face mișto de mine, dar suna ciudat la telefon.
Dispari, idiotule!
Ochelari zice: „Amicul tău e ciudat, parcă ar fi drogat”.
Îl întreb despre cine vorbește.
Credeam că e vorba de un alt amic, că toți prietenii mei au înnebunit.
El zice: „Amicul tău”.
Deja îmi pierdeam răbdarea,
el zice: „Știi tu, tipul tău”. Eu întreb: „Cine?”.
„Orelsan”. Și eu: „Poftim?”.
- Ce? - Ce?
Și a început să-mi explodeze telefonul.
Mă urc în mașină și fac drumul de la Caen la Paris sub două ore.
Bag viteză. Și primesc tot felul de mesaje...
Orelsan vandalizează magazine.
Lovește bicicliști, dă cu pumnul,
dă picioare celor pe trotinete.
Sincer, cumva mi-a plăcut faza asta.
În fine, ajung la Paris. Te sun, nu răspunzi, ca de obicei.
- Eram blocat într-un copac. - O sun pe Nanako, dar nu răspunde nici ea.
Skread îmi spune că e sfârșitul carierei lui.
Că distruge 20 de ani de muncă.
- Nu sunt eu. - Pentru restul lumii, ești tu.
Ești tu. Aceeași față, zici că ești tu. Același stil, aceeași alură.
E o nebunie totală.
Și nu e tot, și-a făcut o armată de idioți.
Cum el e șeful lor, i-a adunat pe toți la un loc.
E o întreagă adunătură de imbecili.
De fiecare dată când merg prin Paris, mi-e silă de tot.
Uite, ăsta e exemplul perfect,
un nenorocit de francez de rând penibil.
Așa că le car palme la întâmplare.
Așa, moca.
Cumva îmi place la nebunie.
Săptămâna Modei.
M-am săturat să văd urâți ca voi,
așa că stau doar cu oameni frumoși.
Care vor să se culce cu mine.
Îți place să fii filmată?
E o proastă.
O, nu...
- Nenorociților. - O, nu...
- De ce te urmărește lumea? - Fiindcă le place că spun adevărul.
Sunteți niște lepădături.
Aveți niște vieți de tot râsul.
Sunteți niște slabi penibili. Hai să facem tot ce vrem.
Vom fi liberi.
Te avertizez, nu mă mai întorc în Franța.
Ești conștient că jignești pe toată lumea?
De două săptămâni, Orelsan al nostru e de nerecunoscut.
Ai mai multe plângeri la poliție. Ce se întâmplă?
În primul rând, nu mai există Orelsan. Acum poți să-mi spui Orelsama.
„Sama” e o formă de respect. Înseamnă că sunt peste tine.
Trebuie să mă respecți.
Circulă imagini cu tine în pielea goală,
bătând oameni și cu o armată de descreierați după tine,
vandalizând vitrine. E regie? E vreun personaj nou?
Vreun manifest artistic?
Dacă-ți sparg fața, e tot regie?
Salutare tuturor. Vreau să lămuresc evenimentele recente.
De fapt, nu sunt eu în filmări.
Să vă explic. M-am mutat în Japonia cu soția mea.
Acolo am găsit o armură care face să apară monștri.
Și am rămas blocat în ea.
Vin monștri din Japonia care încearcă să mă elimine.
Într-o seară, un yokai mi-a spus: „Vino încoace”.
„Știu un copac care te poate scăpa de armură dacă i-o ceri”.
M-am dus la copac și l-am rugat să mi-o dea jos.
S-a dovedit a fi o capcană.
Mi-a absorbit sentimentele negative și le-a pus în niște fructe.
Fructul ăla semăna un pic cu mine, iar apoi...
un alt yokai, cel care a pus la cale toată treaba asta,
a mâncat fructul și s-a transformat în mine.
Iar el e cel care se dă drept Orelsama în Franța.
Deci tot ce s-a văzut nu am fost eu.
N-avem cum să postăm asta.
Sayonara, Țara Soarelui Răsare.
Adio, viață de vis.
Apropo, băieți, m-am gândit la ceva.
Nu credeți c-ar fi bine
să avem un plan de bătaie?
Când trec prin vamă, o să bipăi încontinuu.
Să trăiască Carlos Ghosn!
Ne cerem scuze, dar pasagerii care s-au îmbarcat greșit...
Vezi teancul ăsta de yeni?
Mai taci din gură.
Bogații au gusturi penibile chiar și la altitudine.
Bun, deci cum îl prindem pe Orelsama?
O ședință de criză? N-ar fi mai bine să vedem niște filme mai întâi?
Ce știm despre el?
Ce știm despre Orelsama? Că este un tip chipeș.
- Doar de glume te ții? - Scuze.
N-am de ce să mă stresez.
Planul e simplu: îl găsim și-l zdrobim.
Într-adevăr, un plan destul de simplu, bazat pe două puncte forte:
găsirea și zdrobirea.
Trebuie s-o facem până la înserat, altfel apar iar spiritele yokai.
- Mă scuzați. - Mulțumesc.
- Cu plăcere.
- Armura ta are vreo putere? - Doar atrage monștrii.
În rest, nicio altă putere.
- Ceva? - Nimic.
- Deci nicio putere? - Absolut niciuna.
- Nimic-nimic? - Nici măcar nu mă protejează prea bine.
Franța.
În urma unor declarații controversate
ale cântărețului Orelsan, sau Orelsama, cum își zice mai nou,
au apărut numeroase apeluri la proteste împotriva rapperului.
Recent au izbucnit acte de violență
în mai multe orașe din Franța,
mai ales în Paris.
Uite, sunt peste tot.
Sunt peste tot în Paris. E nebunie curată.
Totul a luat-o razna.
- Hei... - E în direct.
Ninja ai mei...
Eram acasă, pe canapeaua mea.
- Casa noastră! - Simțeam numai ură.
M-am întrebat: De ce atâta ură? Mă uit în jur și-mi spun:
E apartamentul unui nemernic!
Mi-am dat seama că am dus o viață de nemernic.
Și mi-am zis: Scapă de tot
ceea ce ne sâcăie la cap. Sunt atâtea mizerii
care s-ar putea rezolva ușor,
dar de care nu reușești să scapi.
Se protestează împotriva mea.
Sunt acolo toți idioții lui Orelsama.
Uită-te sub scaun.
Vii cu noi la luptă sau dormi în mașină?
Ai înnebunit?
Respectăm planul.
E în regulă, șefu'. I-am dus pe toți sus.
Nu e el!
- Ai cheile? - Sunt la tine, nu?
La naiba! Le-am uitat în Japonia.
Dă-i drumul, te acopăr eu!
Ești bine?
Ce mai e și asta?
E cineva acasă?
Unde naiba suntem?
Unde suntem?
Suntem la sfârșitul vieții tale.
♪ Tu, care nu înțelegi nimic ♪
♪ Tu, micuțule prostănac ♪
♪ Faci pe prostul ca să fii pe placul altora ♪
♪ Ei râd și merg mai departe ♪
♪ Te-ai jucat, iar acum plătești prețul ♪
♪ Ți-au spus să te oprești ♪
♪ Totul s-a terminat ♪
♪ Ai dat tot ce-ai avut ♪
♪ Ești doar un produs secundar ♪
♪ Adevărul e că ți-ai irosit viața ♪
♪ Și fugi, și tot fugi, și fugi ♪
♪ Și te rogi să nu-ți înfrunți temerile ♪
♪ Astăzi provoci durere și vrei să te oprești ♪
♪ Dar jocul s-a terminat ♪
♪ Ești gol pe dinăuntru, fără scăpare pentru slăbiciunile tale ♪
♪ Nimeni nu te va mai putea salva ♪
♪ Când ești dărâmat de anxietate și stres ♪
Ei bine?
Când te văd prăbușit așa, în mijlocul acelei crize de panică,
privindu-ți trecutul pentru ultima oară,
nu mă pot abține să nu mă gândesc...
Că ești un mare nimic.
Ai totul chiar aici.
Tot ce ai visat vreodată.
Dar preferi să te ascunzi în altă țară.
Dar înțeleg... Adică, nu înțeleg de ce te porți ca un laș.
Dar înțeleg de ce ești la capătul puterilor.
Înțeleg de ce nu-i mai înghiți pe toți oamenii ăștia.
Să tot asculți părerea oricărui idiot.
Să lași toți străinii să-ți sâcăie mintea
cu opiniile lor despre lucruri pe care nu le cunosc,
doar ca să judece și să critice.
Toată presa asta dornică de click-uri și jumătățile lor de adevăr
care îți devorează timpul liber.
Acești copii de 13 ani crescuți cu băuturi energizante,
obișnuiți cu hărțuirea, pentru care ura e o distracție.
Orelsan, cum rămâne cu piesa?
Cum îi suporți pe nepricepuții ăștia care sună toți la fel,
cu aceeași linie melodică și același vocabular?
Rămași fără idei, cer un featuring ca să-ți fure succesul.
Te voi elimina.
Te prefaci dur, dar ești hipersensibil.
Refuzi să le dai 16 versuri pentru că tu chiar ai o viață?
Aurélien...
Orelsan...
Iar fetele alea...
Toate fetele astea care ți-au distrus adolescența,
cât timp ți-au irosit?
Te-au ironizat, te-au umilit, te-au întristat.
Fetele astea care nu știu altceva decât să dea bine în poze.
Care doar pândesc un moment de slăbiciune ca să te prindă în capcană
și să-ți distrugă viața nenorocită.
Înțeleg de ce nu-i mai suporți pe francezii ăștia nenorociți,
care sunt degeaba și doar se plâng.
Care își vorbesc de rău colegii, prietenii și familiile.
Toți măcelarii ăștia, brutarii, profesorii, angajații, directorii,
oricine.
Toate personajele astea de umplutură cu viețile lor neinteresante,
societatea lor învechită care nu va funcționa niciodată.
Cu politica lor de doi bani, cerându-ți să alegi o tabără,
când singura tabără de care le pasă sunt ei înșiși.
Până când îi mai tragi după tine pe proștii ăștia care te trag în jos?
Vechii amici care te fac să te simți prost ca să nu-i lași baltă ca pe niște gunoaie.
Ceea ce e normal, sunt niște gunoaie.
Nu fac nimic altceva decât să bea și să fumeze
și să spună aceleași povești la nesfârșit.
Vor să recidivezi ca să rămâi ca ei.
Pentru că vor să rămâi la fel de amărât ca ei.
Înțeleg de ce nu-ți mai suporți familia,
atât de sufocantă, care nu-ți dă drumul.
Fratele e dependent de tine, sora plânge într-una.
Mama vorbește despre
educația unui copil nenăscut. În timp ce ea și-a ratat cariera!
Tata, care cere autografe pentru tot orașul,
după ce-a spus mereu că ești un ratat.
El, care îți invidiază succesul,
cu excepția cazului când îl face să pară important în fața ștabilor
din orașul tău de țărani de provincie.
Și ai fugit ca un laș.
Fără curajul de a fugi de cauza principală a prostiei tale?
Ea îți vorbește ca unui copil, te pune să scrii cântece siropoase.
Ea îți omoară tot libidoul.
Yoko Ono!
Ea a găsit calea să te aibă la mână,
dar știi că un copil e o idee proastă.
Nu e loc în inima ta pentru altcineva în afară de tine.
Ești iresponsabil, o să-l abandonezi.
O să fie nefericit și o să crească într-o lume putredă.
Un băiețel privilegiat,
nerecunoscător și egoist. Un nemernic.
Un mic nemernic!
Înțeleg de ce ai fugit de ce-ai devenit,
o victimă fără coloană vertebrală, căreia îi e frică de gura lumii.
Un bleg în căutarea unei vieți banale.
Ai fugit de problemele tale, dar știai că se vor întoarce.
Știai că problemele revin mai puternice și mai numeroase.
Și că, într-un final, te distrug.
Acum, s-a terminat cu tine!
Singurul lucru pe care nu-l pricep
e de ce să fugi când poți să distrugi?
Nu asculți deloc.
Acum ești o legumă.
Puiule, vom trece la restul serii.
Când problemele noastre se fac scrum.
O să vezi, nu e greu să-ți rezolvi problemele.
Uite marea ta realizare.
Te credeai tare, acum o să arzi.
Asta-i pentru articolele, clipurile și podcasturile tale penibile.
Vechii prieteni pe care nu-i mai vrem.
Încă una de drum, băieți.
Ciudat, de obicei îți place băutura.
La stânga.
La dreapta.
Primarul din Pont-l'Évêque.
Deci...
Nu va mai fi niciun album nou, băiatul tău e terminat.
Puțin pentru tata, puțin pentru mama.
Fratele.
Să udăm plantele. Și femeile ușoare.
Cum e să fiți încinse, fetelor?
Aurélien, trezește-te.
Știu că mă auzi.
Ascultă-mă pe mine, nu pe el. Nu-l lăsa să intre în mintea ta.
Luptă, poți s-o faci. Știu asta.
Gândește-te la ceva pozitiv.
Gândește-te la ceva ce-ți place, ceva mișto.
Știu că poți. Toți avem încredere în tine.
Gândește-te la o amintire cu noi.
La ceva frumos.
La pisica ta mare.
Gândește-te la ce-a zis Takeda.
Yokai sunt, de obicei, un semn
că există ceva de care să te temi.
Transformă partea înfricoșătoare a spiritului yokai în ceva pozitiv.
- Ocitocină? - E hormonul iubirii.
E un hormon al relaxării,
care reduce stresul și dă încredere.
Creierul e incredibil.
Iar în acel moment, n-a mai văzut niște monștri în ei.
Arăți ca primul meu scuter.
Glumești cu mine?
Ești bine?
Acum e timpul să separăm albușurile de gălbenușuri.
- Ești bine? - Da.
- Trebuie să mă descurc singur acum. - Bine.
Poți să o faci.
Cel puțin așa cred.
O să mă ocup de tine în stilul vechi.
Hai, domnule San.
Să vedem ce poți fără amica ta.
Atunci, rămas bun.
Să vă facem bezele.
Voi sunteți bezelele.
Ai înnebunit? O să arzi cu noi.
Sunt un spirit yokai, la naiba.
Așa e...
Ești un spirit yokai, la naiba.
Proiecția ta a eșuat pentru că „sutemi” înseamnă sacrificiu.
Trebuie să fii gata să te sacrifici.
L-a depășit pe Shiraga. Îi putem reda libertatea.
Mai rămâne o ultimă probă.
Erai praf cu armură, dar fără ea...
Ești un zero barat.
Te cunosc.
Da?
Ești vocea negativă din capul meu...
Știu cum să te fac să dispari.
O să pieri înaintea mea.
Nu mai asculți?
Asta e tot, s-a terminat.
Copilul tău va crește fără tine.
E mai bine așa, n-ai fi putut să-l crești.
N-o să te mai ascult niciodată.
Nu mai ești parte din mine.
Idiotule.
E-n regulă, ești viu.
Mi-a fost teamă.
Sunt bine.
- Credeam că n-o să te mai văd. - Ai reușit.
Mă doare. Te iubesc.
♪ Privind chinul în ochi, fără ochelarii fricii ♪
♪ Fără să cred că toți sunt supărați pe mine ♪
♪ Am realizat că obișnuința face lucrurile prețioase banale ♪
♪ Că unele lucruri nu se schimbă, dar poate e spre binele nostru ♪
♪ Dacă nu pot schimba lucrurile, pot schimba felul în care le privesc ♪
♪ Dacă nu-i pot schimba pe alții, le pot limita influența asupra mea ♪
♪ Întotdeauna e ceva de reproșat ♪
♪ Defectele celor dragi par mai mari pentru că sunt aproape ♪
♪ Privindu-mi problemele dintr-un alt unghi ♪
♪ Am văzut că, dacă-i urăsc pe cei dragi, ♪
♪ e pentru că sunt aici ♪
♪ Uneori te simți sufocat de legăturile de sânge ♪
♪ Alteori te agăți de ele ♪
♪ Fiindcă vor fi mereu acolo ♪
♪ Dacă trecutul nu dispare niciodată, ♪
♪ e ca amintirile frumoase să rămână veșnice ♪
♪ Un trecut toxic poate reveni oricând ♪
♪ Ca să-ți spună să nu uiți niciodată cum să scapi de el ♪
♪ Nu uita că te pot ierta, chiar dacă nu uit ♪
♪ Poți schimba încotro mergi, dar nu și de unde vii ♪
♪ E grozav să trăiești liber în mijlocul pustietății ♪
♪ Până când ceri ajutor, iar nimeni nu te aude sau nu te vede ♪
♪ Privindu-mi chinul pentru ultima oară ♪
♪ Am văzut milioane de voci gata de orice ♪
♪ pentru a fura o bucată din mine ♪
♪ Toți vor să ne intre în minte, să ne controleze ♪
♪ Media e Meduza; ca s-o distrugi, nu te uita la ea ♪
♪ Acum știu că sunt om și că m-aș putea prăbuși ♪
♪ Dar știu și că am mai mult de pierdut decât de câștigat ♪
♪ Nu alegi să fii artist, dar alegi să fii plătit ♪
♪ Vor fi mereu colegi penibili, orice profesie ai avea ♪
♪ Privindu-mi grijile într-o altă lumină ♪
♪ Am înțeles că certurile fac parte din iubire ♪
♪ Să le eviți e ca și cum l-ai evita pe celălalt ♪
♪ Dat fiind trecutul meu, trebuie să cred că e vina mea ♪
♪ O să am o mare responsabilitate în curând și mă sperie ♪
♪ Știu că nu mă simt pregătit, fiindcă ăsta e adevărul ♪
♪ Asta e frumusețea de a fi părinte ♪
♪ Să educi înseamnă să înveți; viitorul e să mergi înainte ♪
♪ Știu că pe viitor nu voi mai asculta vocea aceea ♪
♪ Singurul meu scop e să-i aduc un zâmbet pe buze ♪
♪ Nu e ușor zi de zi, dar așa crești ♪
♪ Altfel ar fi anost și ar trebui să înfrunt yokai-ul plictiselii ♪
Mă simt atât de ușurat.
O să dorm vreo zece zile-n șir.
Nu cred.
Mi s-a rupt apa.
La naiba.
N-am făcut lista cu melodii.
Traducerea şi adaptarea: Angelitto Subs.ro TEAM (c) www.subs.ro