Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
72 ГОДИНИ
Це ж визнана найсексуальнішою за останні шість років лікарка Нью-Йорка.
Одноголосно.
- Як ти, дурнику? Скучала за тобою вчора. - А я за тобою.
- Скільки життів врятувала? - Лише три.
Три? Мене не рахуєш?
Ти щодня рятуєш моє життя. З тобою я живий.
Ох, який він милий.
- У тебе явно гарний настрій. - Так, гарний.
Через статтю «Едвік».
Вона чудова.
Так, гляньте на мого чоловіка.
Так мило спираєшся на стіл.
Ні, не мило. А владно.
Я показую, що доміную.
Це означає, що ми успішна пара, люба.
До речі, клініка Мейо чекає на моє рішення.
Це ого-го. Ти можеш очолити хірургічне відділення, так?
Знаю, але щось я сумніваюся.
До того ж я так тішуся наступним етапом нашого життя.
«Маямські сучки»?
-Я багато думала. - Що відбувається?
- І я… Я вже готова. - Що за хрінь?
Якийсь прикол. Та ви знущаєтеся.
- Нє-а. - Ти серйозно?
Якого хріна? Ні.
Не це я хотіла почути після слів про наступний етап.
Це не тобі, люба. Я отримав дивні повідомлення,
а наостанок хтось вертів членом.
- Я про це. - У тебе явно насичений ранок.
Ти з усім розберися і передзвони мені потім, добре?
Добре, поговоримо потім.
Я тебе кохаю.
- Кохаю. - Рятуєш моє життя.
Розряд!
- Добрий ранок. - Привіт.
- Добрий ранок, Трейсі.
Чудова презентація. Я вами дуже пишаюся.
- Дякую. - А ось і він.
Наш новий креативний директор!
Ні, Баррі, не треба. Не навроч.
Рішення ще не прийнято. Не лізь поперед батька в пекло.
Усі знають, що ти босів фаворит.
Припини, добре? І що це ти нап'ялив?
Розумні окуляри.
- Що? - Кампанія для дурної компанії гаджетів.
Є інтернет, можна слухати музику, ще й відео знімають.
Ти зараз мене знімаєш?
Не дивися на мене так. Очі стають стрьомні.
Що за збочення 7 000?
У них цілий комплект гаджетів. Диви, який кулон.
Це теж камера?
- Натільна сексі-камера. - Ух ти. Така й буде кампанія?
- У жодному разі. - Так.
- Ні. - Натільна сексі-камера.
Не знаю, на яку аудиторію ти полюєш, але це не я.
- Дивіться на світ з-поміж сосків. - Ти маєш це побачити.
Вранці мене додали до якогось групового чату.
- Що за хрінь? - Не знаю.
Хлопці, чоловіки,
за 24 години ми приземлимося в Маямі, щоб видати Мейсона Мозеса,
він же сучка Емілі.
«Сучка Емілі»?
З собою мати гарний настрій. Це я тобі, Гантере.
Усім чхати на твоє розставання, ти великий білий слинько.
Я забронював нам BNB Делюкс,
який можна описати лише як «у межах узгодженого бюджету».
Боже. Схоже на тюремну камеру.
Так, довіри не вселяє. Просто ми бідні.
Зате наступні три дні
проведемо з Мейсоном, перш ніж він ув'язнить свій пеніс.
- Клац! - Знаєш що? Я виручу цих хлопців.
- Що ти робиш? - Салют, хлопці, мене звати Джо.
Один із вас ідіот і не вміє друкувати,
так я опинився в цьому чаті.
Не переймайтеся. Я теж колись був юний і бідний.
Я прийшов з подарунками.
Ловіть… 200 $ через венмо.
Вважайте, що першою партією випивки я пригощаю.
Ти справді їм заплатив?
Ага.
- Ясно. - Свій свояка вгадає здалека.
Цих хлопців не спинити.
Запрошують мене.
- У Маямі? - Так, кажуть приїжджати.
Вони готові. Террі чекає на твою презентацію.
- Підготував презентацію? - Так.
До роботи.
У кожного покоління є момент, коли ми визначаємо, хто ми такі.
Без перебільшення.
Коли ми бачимо, як наші суперники виграють,
і кажемо: «Зараз зберемо вершки».
Бо ми на вайбі.
Тепер настав наш час, і ми будемо кайфувати.
Преміум горілка Unlimited.
Кайфуйте.
Баррі?
Кайфуйте.
Не треба оплесків.
- Не треба плескати. - Який крінж.
- Так. - Вибач, що ти сказав?
Я сказав, що це крінж, Джо.
Люди, можете звільнити приміщення?
Джо, затримайся на хвилинку.
Знаєш, три твої останні кампанії не зайшли поколінню Z.
Та реклама «Фанти», де дві пляшки говорять про зміну займенників
з «його» на «нього», а ще «освіжаючий» і «смачний»…
Що це в біса було?
- Я намагався бути інклюзивним… - Продажі впали.
Рада сказала, якщо ти не укладеш контракт з Unlimited,
то нам доведеться розвернутися
і взяти на посаду головного креативного директора
когось молодшого.
Наприклад, Деніела.
- Ти про того Деніела? - Так.
Ти більше не розумієш молодіжну культуру.
Якщо ми хочемо, щоб наша агенція вижила, ми не можемо здаватися старими.
Тоді дозволь мені повернути кампанію Unlimited.
Дай мені ще один шанс.
Террі, дай мені 72 години.
Дозволь мені її повернути.
Якщо зможеш отримати кампанію Unlimited, то…
посада твоя.
Але якщо підведеш,
залишишся без роботи.
Я не підведу.
Я не можу втратити цю роботу.
Ти казав, що хочеш відкрити свою фірму. Може, зараз саме час? Я перейду до тебе.
Я багато чого кажу. Це не означає, що я це зроблю.
Я вже десять років деруся кар'єрними сходами.
Десять років. Я не готовий з них зістрибнути.
Що я скажу Джен? Вона щойно переїхала до мене.
Чортові діти. Ні. Кличуть мене на вечірку.
Я не гулятиму з купкою 20-річних. Ні, дякую.
Оце маєш.
Баррі, груповий чат. Парубоцька вечірка.
Ну?
А якщо це мій шанс
зайти з козирів, як ще ніхто до цього?
Моя пропозиція, по суті, йтиме з їхніх вуст прямо до директорів.
Тебе точно запросили? Може, вони приколюються?
Не точно. Отже, закинемо наживку.
- Подивимося, що скажуть. - Наживку.
Слухайте, якщо хочете, щоб я приїхав, у мене є одна умова.
О, хтось пише.
То ви приколюєтеся з мене?
А якщо я заплачу за це?
ДІМ У МАЯМІ — 4,91 — 9 СПАЛЕНЬ — 13 ЛІЖОК — 10,5 ВАНН
НІФІГА СОБІ ТАК!!!
Ти бачила мою фарбу для волосся?
Бачила, тримай, але вона тобі не треба.
Мені подобається сивина.
Коли пробивається сивина, її треба ховати.
- Тому потрібна фарба. Була внизу? - Так.
Розкидаю речі повсюди. Втрачаю глузд.
А ти куди збираєшся?
- Тільки не панікуй, спокійно. - Гаразд.
- Добре? - Ага.
- Мене не підвищили. - Що?
- Презентація провалилася. - Чому?
- Террі вважає, що я старію. - Чорт!
Мені шкода.
Це нічого. Я не згоден, що старію.
Але він так вважає.
Як на мене, це якесь безглуздя, але як уже є.
Зате тепер у мене буде час
переосмислити пріоритети в житті, зібратися з думками,
подумати, що для мене важливо.
Коли я кажу про крок уперед, я маю на увазі зміни.
Не можна боятися змін.
Здається, я на тому етапі, коли хочу ухвалювати кращі рішення для нас.
- Так. - Робити більше для нас.
- Так. - Бути більше для нас.
Я поїду в Маямі.
Що?
Пам'ятаєш той груповий чат із хлопцями? Я поїду.
Може, виправлю презентацію, вивчивши їх у Маямі.
Ти поїдеш на парубоцьку вечірку незнайомця?
Так.
Я почуваюся дурепою.
От же ж…
Ох.
Ти ж не подумала, що я освідчуюся тобі?
Подумала. Присвятити себе, осісти?
Ну, і що в цьому натякає на освідчення?
Ти стоїш на коліні.
Бо складаю речі у валізу.
Чекай.
Господи.
Люба, здається, ти не розумієш, що відбувається.
Тож дозволь тобі пояснити, гаразд?
Я можу втратити роботу.
Тоді мій план на наше спільне майбутнє піде прахом.
Вибач, люба. Шлюб — це останнє, про що я думаю.
Перепрошую?
Що ти сказав? Що це взагалі означає?
Ми ще діти. Ми ж такі молоді. Чому ти…
Ми не діти.
Що відбувається?
А мені що робити?
Чекати, доки ти подорослішаєш?
Не змушуй мене.
Бажаю гарно погуляти на парубоцькій вечірці.
І на тому спасибі.
П'ЯТНИЦЯ
Привіт, люба. Щойно приземлився в Маямі.
Мені не подобається, як ми попрощалися.
Пам'ятай, що я тебе кохаю. Подзвони, коли зможеш.
Здоров!
Це ж фальшивий першачок.
- Привіт, хлопці. - Як ти, дядьку?
- Норм? - Здалося, ти сказав «дядьку».
- Ну, сказав. - Так. Ветеран.
Я не знаю, хто є хто. Ви номери в телефоні.
Отже, я Нік, дружба.
- Привіт. - Зрозумів.
Цей расово неоднозначний слинько —
наречений, мій найкращий друг, Мейсон Мозес.
Мейсоне Мозесе, як справи?
- Радий знайомству. - Він робить великий крок.
- Пишаюся тобою, дружбанчику. - Дякую.
Помовч. Я не пишаюся тобою.
Одружуються лише слиньки. Ти слинько.
А це Гантер.
- Так. - Радше збирач, але хороший.
Гантере, як справи?
- А в тебе? - Добре.
А прізвище є? Чи просто Гантер?
Мало стати Метьюз, якби все склалося.
Бро, та хай їй грець. Забий на неї.
Звучить непогано. Я б радо їй забив.
- Ти хотів узяти її прізвище? - А чому б ні?
Це була б честь для мене.
Гаразд. Зрозумів. Хай буде Гантер.
Так, і ще… Де, чорт забирай, Першачок?
Поганий пес!
Не ходіть туди. Там пес. Він незадоволений.
Я намагався перелізти паркан.
Не треба було. У Джо є код. Він нас впустить.
- Джо, це Першачок. - Ого, а ти старий. Типу вінтажний.
- Першачок, так? - Угу.
Чому тебе так прозвали?
Ніхто не знає. Це було давно, всі забули.
Просто ти лишався в першому класі на другий рік.
Другий рік був важчим. До математики додали літери.
- Так. - Може, глянемо на хату?
- Авжеж. Після того… - Впусти нас, Джо.
Подивимося.
Як гадаєте, це справжнє золото?
- Я пограюся зі світлом! - Нічого собі!
Ого який задній двір!
- Як футбольне поле. - Ця хата офігенна.
Мейсоне, дивись! Тут як у лісі!
Без дерев.
Хлопці! Може, лишимося тут назавжди?
Будь ласка!
А я що казав? Це рай, правда?
Так, сер.
Слухайте. Обговорімо план на сьогодні.
Треба накоїти дурниць. Щоб Мейсона заарештували.
Отже, сьогодні патібас. Відрив на Саут-Біч. До відвалу.
Завтра зранку шкваримося біля басейну. До відвалу.
Ніку, мені подобається твій настрій.
Це ви вперше гуляєте з великим псом.
І я планую зірватися з повідця. Щоб могти покусати будь-кого.
Почнемо з великого вибуху. Бах-бах! У мене є для вас подарунок.
Ох, не треба було. Це…
Ні, треба було.
Якщо гуляти, то гуляти на повну.
Так.
Зараз я дістану…
- Вгору. - Я сам. Отак.
Добре.
Отак. Ви ж казали, що пиячитимете до відвалу?
Ось.
Повний відвал.
- Трясця. - Клас.
Ти ж знаєш, що тут теж продають алкоголь?
Дякую, бро, за всю цю випивку.
Так.
- А не забагато? - Забагато не буває.
- Кажу ж, ви тепер з великим псом. - Так.
Я маю подбати, щоб ви добре провели час.
- Дякую. - Серйозно.
Так, трохи дивно, що цей старий купив нам стільки випивки,
але цей маленький чоловік має великий гаманець.
Він хизується. Спасибі, бро.
- Ми вдячні. - Гей.
Угу. Він це сказав.
Він малий злий лепрекон.
Ніку, хотів спитати. Я бачив відеозапрошення. Крутезне.
- Дякую. - Твоя робота?
Ні, Нік безробітний. Він тільки цими вихідними й живе.
Як я жив Елізабет.
Знаєте що? Я не безробітний. Просто перерва в кар'єрі.
- Ви з Е розійшлися? - Так.
Це ж любов твого життя. Вона ідеальна.
Мабуть, боліло.
Хлопці, цими вихідними буде багато сліз.
Ні. Ніяких сліз.
- Можу влаштувати «Їсти, молитися, кохати». - Гей!
Я ж сказав, що тут великий пес. Годі вам.
Якщо будуть сльози, то радості. Чуєте?
І ви вже знаєте, що буде.
Попався.
Я зроблю нам випити.
Хочеш завести двигун, зроби це сам.
Чотири… «Роб Рої». Збовтати, не мішати.
Простежу, щоб він нас не накачав.
- Ага. - Гарна ідея.
Хата — відвал башки.
- Джо, як ти, бро? - Гей.
- Добре. Тут так круто. - Ага.
Я хотів сказати, це так дивно, що ти приїхав.
- Справді? - Я гадки не мав, що тобі років 50.
Ні, мені 40.
А, 40, так. Усе одно це дуже багато.
Та ні, 40 — це нові 20.
Це багато.
Якщо я образив тебе в чаті,
то вибач, я просто жартував.
- Ти ж не сприйняв це серйозно? - Джо, усе гаразд.
- Добре. - Я ніби з батею тусуюсь.
Або ні.
Я просто хочу сказати, що це остання наша з Мейсоном тусовка,
перш ніж він утне одруження.
По суті сяде в тюрму.
- Вона не випускатиме його з дому. - Ага.
Важливо, щоб ми провели час разом і ці вихідні були бездоганні.
Я розумію, але поясню, щоб ти не переймався.
Я приїхав тусити.
- Гаразд. - А не заважати.
Якщо заважатиму, відтягни мене вбік і скажи: «Джо, відвали».
- Добре? - Добре.
- Я зрозумів, про що ти. - То все гаразд?
- Так, усе гаразд. Чудово. - Прекрасно, Джо.
Ми нікуди не підемо, доки ви не доп'єте ці «Роб Рої»!
Гаразд, Джо.
Ет…
Та ви знущаєтеся.
Як так, Джо?
Бляха!
Ти просто… Прекрасно.
Можемо знайти, куди піти, у путівнику.
Де ти його взяв?
Жіночка в аеропорту дала. Така мила.
Бро, він арабською.
- І фото є. - Якщо тобі подобається, мені теж.
НЕ ВІДЧИНЯТИ
Боже.
Джейзе, глянь, що ми зняли.
У старому маєтку.
Якийсь чувак зазирнув у літню шафу боса.
- Який нахаба. - Бляха.
- А ти замкнув дверцята? - Як ти й просив.
- І повідомлення причепив? - Так.
Він бере одяг боса.
Так, розслабся. Нічого страшного.
Якби я знав, що BNB Делюкс приваблюватиме таких мудаків,
ніякого BNB Делюкс не було б.
Тоді повернемо це на свою користь.
Залишимо собі заставу,
стягнемо гроші за ремонт, за відсутні речі.
Так, босе.
І ще одне.
Слідкуй за цим хлопцем.
Ну й ну, вона йде.
Я почуваюся безглуздо, але це все, що я встиг знайти.
Та ні, ти схожий на злого джина.
- Мені подобається. - Справді?
Він чудово виглядає, так?
Так, ти як Пітбуль, тільки нижчий.
ПЕПТО
Так.
Треба взяти дві штуки.
- Треба взяти пива. - Може, це?
- Просекко? - Ага.
Ні. Ти знаєш, що це?
- Мама таке п'є. - Отож.
Примітка для себе.
Для молодшого покоління важливий не лише продукт,
а й те, з чим його змішувати. Який буде напій?
Що там, Джо?
- Гей. - Що це було?
Я збирався подзвонити. Нічого.
А це що?
О, це обов'язково.
- Гаразд. Нехай. - Так.
Бачу, ти не купуєш багато алкоголю. У чому річ?
Ти радше по…
- Чи в мене алергія? Не розумію. - Кокаїн.
Ти вживаєш кокаїн?
Я не по кокаїну. Моє правило: ніякого кокаїну.
Востаннє, коли я його вживав, я дивився «Обличчя зі шрамом»,
у мене зірвало дах, я відключився.
Після кокаїну я хтось інший, тому ніякого кокаїну.
У мене таке з китайською їжею.
Це погано.
Що ти робиш? Очі та голос? Типу…
Ти… Ні! Що? Ти здурів?
Так, не можна. Не в наш час. Тебе закенселять.
- Господи. - Вибач.
Після її першої зради я сказав: «Усі мають право на одну».
Друга зрада? Нехай. Третя зрада здалася закономірністю.
Після третьої я подумав: «Яке ж вона стерво».
- Так. - Ну все.
Ти маєш розуміти, що це божевілля.
Не треба цього казати.
Принаймні хлопець був темношкірий. Це добре. Інклюзія.
- Ага. Різноманіття. - Так?
Так. Тому вона хороша людина.
Гаразд.
Що ви… Ні.
Ваші гроші тут зайві.
Золото.
Золото, бо я долото. Що ці юнаки хочуть, усе їхнє.
- Гей. О ні. - Усе ваше.
Як зняти кришечку? Що зробити?
- Відкрутити. - Відкрутити? Та ну.
Пам'ятаю, раніше вона просто клацала і відкривалася.
Ти вип'єш усю пляшечку?
Угу. Так.
Треба змастити шлунок.
Та цього мало. Треба змастити по-справжньому.
- Ти ж не вип'єш обидві. - Ні, треба.
Номер два, що ти робитимеш?
- Ні, Джо. - Та годі тобі.
- Боже. - Навряд чи це безпечно.
- Ти в нормі? - Так.
Боже мій.
Ту пляшку ми допиваємо! Так!
Джо, хочеш трохи ZYN?
- Перепрошую… - Я буду дві штуки.
Знизу.
- Ого-го! - І зверху.
Якщо ти будеш дві, то я — три.
Трикутна атака. Дві зверху, одна знизу.
Я за «Чикаго Буллз». Чемпіонська команда.
Скотті Піппен, Тоні Кукоч угорі.
Отам.
А Майкла Джордана поставлю на фарбу. Ось так. Лети.
- Вони мають сидіти на яснах. - Гаразд. Тоді покладу туди.
- Але з цим можна пити? - Так.
- Чому б нам не продовжити? - Налий мені.
- Добре. - Я зніму.
- Ой, Джо. - Та годі вам. Я нікуди не викладу.
- А що зробиш? - Я ще так не гуляв.
- Дрочитимеш на це? - Що?
Хлопці, хай Джо зніме собі відео.
Але після цього ніяких телефонів і соцмереж.
Так, просто пішак!
Так!
Так! Ура!
- Час ділитись емоційним станом. - Це що за фігня?
Ми ділимось емоційним станом, щоб знати, що всі в нормі.
Вибачте, я не доганяю.
Я почну.
Я почуваюся цінним.
- Добре. - Я почуваюся вдячним.
О, клас.
Хлопчача поїздка, Маямі, парубоцька вечірка.
Я почуваюся Маямі.
- Добре. - Так.
- Це радше місто, а не почуття, та… - Я таки почуваюся Маямі.
- Якщо він почувається Маямі… - Я почуваюся трохи вихолощеним.
Тобі зробили обрізання?
Джо, як ти почуваєшся, друже?
Як почуваєшся?
А, ви про…
про… Пас.
Пас?
Я не хочу сеансу терапії.
Розумію, ділитися емоціями страшно,
особливо з незнайомцями,
але ж Першачок відважився сказати, що почувається Маямі.
- Молодець, бро. - Дякую.
Почуваюся кайфово. Так і знайте. Я собі кайфуватиму.
Бац! Стривайте. Бац!
Так.
- Питання. У мене німіє губа. - Це нормально.
Оця вся фігня починає трохи відключатися.
Так і має бути?
- Ти ковтнув? - Скотті Піппена і Тоні Кукоча нема.
Ти ковтнув Скотті Піппена і Тоні Кукоча?
Певно, усе норм.
- Я можу пити далі. - Так, ми п'ємо.
Усі думають. Я один п'ю.
Я почуваюся Маямі!
А знаєте що? Першачку, постав щось олдскульне.
- Добре. - Вмикай!
- Увімкну татів плейлист. - Давай, Першачку.
- Так. - Давай!
- Добре. - Та ви знущаєтеся.
- Показуй. - Добре.
Показуй.
Попрацюй плечима.
Давай-давай!
Клас! Ось про що я!
Якого хріна, Джо?
Геть від мене. Довбаний придурок.
Що ти наробив?
Гадаю, хороша новина така, що найгірше позаду.
Якого хріна?
Я бачив банкомат на вулиці. Я зніму гроші. Гаразд?
Якщо треба купити одяг, я куплю.
Зроблю все, щоб це виправити.
Я роблю те, що обіцяв.
Я ж їм пообіцяв, не розумію, чому вони так реагують.
Я ж стараюся.
Скільки за худого?
Перепрошую?
За худого.
- Ти ж їхній сутенер, так? - Я… Що ти таке верзеш?
Я заплачу. Гроші маю.
Послухай, я не…
Якщо ти не заберешся звідси… Хоче купити моїх хлопців.
Ти не купиш моїх хлопців.
Чому у вас гроші в руці
в районі, відомому проституцією?
Тут 50-річний чоловік з неповнолітніми.
Офіцере…
- Виходьте звідти. - Виходьте.
От і добре, вони можуть усе пояснити.
- Хлопці, сюди. - Усе гаразд?
У нас тут проблемка.
Офіцер думає, що я… що ми ті, ким ми не є.
- Може, ви все поясните. - Легко.
Він наш друг, хоч і старший за нас.
Він нам як батя.
- Навіщо ти…? Не треба цього казати. - Сер, у нас стосунки за обопільною згодою.
Познайомилися в чаті. Він купив нам випити.
Чорт забирай. Що ви… Хлопці.
Його звати Джо.
- Дякую. - Сміт?
- Робертсон? Джексон? - Якось так. Якийсь Джо.
Ну от. Є справа. Торгівля людьми.
Сутенерство. Це тюрма.
- Боже мій. - Руки за голову!
Ви всі сядете.
- Боже. - Ні, до біса. Ви всі сядете.
Гадаю, час петляти.
- Так. Петляємо. - Джо.
Слухай. Залишмо його.
- Не можна… Джо. - Залишмо.
- Джо. - Він старий.
Ходімо. Ми петляємо.
- Що-що? - Не переймайся.
- Петляємо. На три. - Залишайся.
Ні. Через вас я сяду у в'язницю.
- Три. - Петляємо!
- Гей.
Я не отримав квитанції.
Петляємо!
- До роботи. - Бляха!
- Гей, хлопці! - Якого біса?
Біжи, Джо! Перебирай ніжками!
Зачекайте! Чортові туфлі!
- Йо. - Давай, Джо. Вище коліна.
- От лайно. - Ти сам по собі, татку.
Ми його взяли. Бінго.
Стій!
Ані руш!
- Стояти. - Втечею зробиш тільки гірше.
- Може, вже досить? - Гей! Руки вгору!
- Заткнись. Годі з мене. - Ані руш!
- Злізай. - Рятуйте! Відчепися.
Дай мені спокій!
- Стій! - Ти сядеш, сутенере.
Я не сутенер!
Господи.
Трясця! Що це було?
- Так, що це було? - Я вперше петляв.
- У тебе в руці поліцейський жетон? - Так.
Ти вкрав його в копа?
Коли петляв.
Тоді я його й дістав.
- Я взяв свій одяг. - А наш?
- Ні. - Відчини двері, чуваче. Можемо зайти?
Ох.
Завантажити.
Добре.
Заціни
і скажи, що думаєш.
Привіт, це Джен. Вибачте, що не відповіла. Я передзвоню…
СУБОТА
Разом, готові? Раз, два, три.
Це вогонь, Джо.
Це було вчора.
Я бачу, як вони купують алкоголь, розігріваються, гуляють.
Жодна фокус-група не дасть такої інформації.
Тобі треба куди більше матеріалу,
але використати життя цих дітей у презентації — це геніально.
- Террі буде в захваті. - Не вийде. Цей поїзд пішов.
Мені заборонили знімати.
Вони хочуть бути онлайн, але водночас не хочуть.
- Якого біса? - Для цього і є окуляри.
Що?
Я підкинув свої окуляри у твою сумку.
І кулон. Знав, що знадобляться. Візьми.
Якого біса ти нишпориш у моїх речах?
Чому всі завжди це питають?
Знаєш, хто нишпорить? Морська піхота. Вони — герої.
Подвійні стандарти.
Може, замість «Це підозріло, Баррі» скажеш: «Дякую, Бараку»?
- Дякую. - Дякую, Ба…
Я не зватиму тебе Бараком, але дякую. Я не марю? Може спрацювати?
Треба повернути їхню прихильність.
- Слухай, Джо. - Що?
Якщо якась дівчина засвітить тобі циці, запиши це, гаразд?
Опануй себе, Баррі.
Вже не пам'ятаю, які в моєї дружини.
- Тут похмуро. - Мені пора.
Отже, з Джо вийшов облом, так?
Мені сумно дивитися на Джо. Я не хочу бути старим.
Якщо скажемо Джо відвалити,
то нам доведеться шукати готель абощо і…
Атож. До того ж він явно щось переживає.
Ми його не знаємо.
Раптом він оскаженіє?
Може зв'язати нас і трахнути.
- Що? - Таке трапляється. Трукрайм.
І тебе трахне першим.
- Ось де вони. - Чорт, це д-р Пепто.
Доброго ранку.
- Доброго ранку. - Знаєте, що мені треба? Оце.
Я дристав цілий ранок.
- Господи. - Ага.
Я розумію.
Я пересрав усю гулянку.
Досі вірю в цей метод. «Пепто-Бісмол» — те, що треба.
- Може, партія погана. - Ти випив дві пляшечки.
- Хотів продати нас для сексу. - Таке було?
- Ні. - Коп не так сказав?
Якщо таке було, то це погано.
- Ми згодні. - Так.
- Клас. - Але ти запоров вечір, Джо.
- Та годі вам. - Через якусь фігню.
Ти маєш це визнати, Джо.
Я хочу вибачитися. Хочу все залагодити.
І я готовий зробити що завгодно, щоб усе залагодити. Може…
А якщо я орендую для нас усіх яхту?
Забудьте про вчорашнє.
Джо пригощає.
- Яхта? - Звучить непогано.
- Ти за? - Ще б пак.
От і добре.
Я вже цим займаюся.
- Джо, перш ніж ти підеш. - Що?
Ти схожий на підкладку піджака багатія.
Вітаю з кінсеаньєрою. Це велика подія.
Це два.
- Це як ритм. Тримай його. - Ти схожий на Флойда Ґейвезера.
Це хлопець щодо яхти. Здоров, як справи?
Слухай, ми на місці. Я йду по причалу.
Оце так-так. Циці.
Не зупиняйтеся.
- Привіт. - Привіт.
- Панянки, чекайте.
Ви вмієте плавати під водою?
Бо… я можу затримати ваше дихання.
Гаразд, побачимось. Гарного дня.
Ви приголомшливі. Гарного дня.
- Що? - Навіщо ти…
-«Приголомшливі»? Що я мелю? - Зосередься.
- Як ти, друже? - Почуваюся Маямі!
Заспокойся.
Слухай, я не знаю, що таке «помилка бронювання».
Ні, я не хочу відшкодування. Я хочу довбану яхту.
Чорт забирай. Та ви…
Дай вгадаю. Яхти немає.
Усі зробіть перерву. Я розберуся.
Я обіцяв яхту. Я її дістану.
Буде вам яхта. Дайте мені хвильку.
Знаєте що? Зміна планів.
Перепрошую, пропустіть.
Перепрошую. Як справи? Радий тебе бачити.
Пошукай Сема Різника в списку.
- Сем Різник? - Так.
Сем Різник, так. Сема Різника немає.
Ставайте в кінець черги. Дякую.
Я не хотів до цього вдаватися.
Офіцере, я не…
Я просто кажу…
- То ви… - Дякую.
- Бачиш оцю групу? - Ага.
Ми всі сядемо на цей корабель, трохи покатаємося,
а потім підемо. Ніхто не має знати, що я тут.
Ідіть. Розважайтеся. Бажаю вам гарно провести час.
Молодець, новачку.
- Джо, ти найкращий. - Та годі вам.
Так, це… Це круто.
Нік намагається сказати,
що ти сповна компенсував учорашній проїб, чуваче.
Тут класно.
Може, вип'ємо чогось? Хочете випити?
- Так. - Вип'ємо. Роззирніться.
Підіймемо тост за нареченого.
- Втрачаємо хорошого хлопця. Люблю тебе. - Так.
- Це Емілі. Побачимось. - Та ну, Емілі? Бу!
Пішла ти, Емілі! Він наш!
Хлопець закоханий. Я розумію.
Це маячня.
Завжди одне й те ж.
Що таке? Чого ти як з хреста знятий?
Кораблі нагадують мені про неї.
- Ми обоє водні знаки. - Бро, заткнися!
Дай мені відчувати.
Ніку, принеси пляшку Unlimited, долиємо у свої коктейлі.
- Дякую. - Ага.
Усе гаразд.
Перестань себе жаліти.
Роззирнися. Подивися на своє оточення.
Стільки жінок навколо. Глянь. Будь як Першачок. Глянь на нього.
Ого. Це не так просто, чуваче.
Ні, це дуже просто.
Врешті-решт, Гантере, я розумію.
Справді. Твоя дівчина зрадила тобі, так?
І в кінці…
Якась дивна пауза в музиці.
Увімкніть музику.
- Добре? - Він пожартував.
Слухай, як є, так є.
І через це ти почуваєшся розбитим.
Що я можу сказати?
Не думай так багато!
Добре? Будь як Першачок.
Так, будь як я.
Звідки вони беруться?
Привіт, мене звати Віктор. Я приніс горілку.
- Хтось знайшов пляшку Unlimited. - Давай.
Дай Гантеру.
- Дякую. - Так.
І мені трохи, добре?
Вип'ємо за «анлім» можливостей. Що скажете?
Щоб ти знову осідлав коня. І хай у того коня буде велика дупа.
- Колись. - Пий.
Я… Дайте мені хвилинку.
Скоро повернуся. Піду пошукаю їжу.
- Ну ж бо. - Джо міг би бути моїм звідником?
Ні. Занадто малий.
Так. Гаразд. До зв'язку.
Перепрошую.
Гей!
Я намагався знайти їжу.
Усе гаразд?
Що таке?
Я говорив з Емілі по телефону
і зрозумів, який це величезний крок.
Мандраж. Це нормально.
Думаєш про життя, про все, що міг би зробити,
що маєш, чого не маєш.
Робота, дім, фінансова стабільність.
Ні, Джо, це не мандраж.
Я подумав, раз ти плачеш…
Я просто скучив за своєю нареченою.
Я такий радий, що стану її чоловіком,
але відколи я заручився,
Нік постійно глузує з того, як я хочу одружитися.
Він просто не розуміє.
Суть у тому… щоб створити щось разом з іншою людиною.
Інакше ти просто марнуєш життя.
Якщо в тебе це є,
чого ти чекаєш?
Розумієш?
Привіт, це Джен. Вибачте, що не відповіла…
- Локо, перевір гідроцикли. - Буде зроблено.
Як справи? Не знаєш, де тут їжа?
Йо! Локо, зачини двері.
Ми знайомі?
Ні, не знайомі. Я просто шукаю, чим би перекусити.
Ти поліцейський?
Хто, я?
Ні, я цивільний.
Коли коп був тут востаннє,
я зробив з ним таке, що мамі не сказав.
- Прибери. - Так, сер.
Подивися на мене.
Ти точно не коп?
Точно.
Ходи сюди.
Джуджу, насип йому трохи дечого.
Доведи, що ти не коп, м-ре цивільний.
Просто я не вживаю наркотики.
Ану, нюхни.
- Добре. - Так?
Нюхну. До речі.
Хочете, щоб я нюхнув, я нюхну.
Добре. Дайте-но мені лише…
Ну все.
От лайно.
Не коп, так?
Знаєш, на що це скидалося?
Наче ти коп, що вдає цивільного.
- Мені ще раз нюхнути? - По-справжньому, як треба.
Ага, як злочинець.
Радше як «чувак, який зайшов не в ту кімнату і якого зараз уб'ють».
Добре, зараз нюхну.
Подвійну дозу.
От лайно!
- Молодець! - Так.
Як почуваєшся?
Ох, це… уже там. Так?
Ця штука швидко діє, правда?
Маєш три секунди, і я надеру тобі зад.
- Ясно. - Ага.
Я йду. Усе добре. Як це працює?
- Відпустіть його. - Я не можу піти.
Друже.
Так!
Гей. Тобі треба йти.
Ні, треба йти. Ну ж бо, іди.
Ні.
Вони веселяться.
Давай, Джо.
- Втрата контролю. Не вирубайся. - Джо. Ти в нормі?
Хто такий Джо?
Я… Рікардо Монтана.
Зі мною краще не задиратися.
Це расизм?
Так, безперечно.
- Мені це не подобається. - Що?
Мені не подобається, як ти на мене дивишся.
Бро, ніхто на тебе не дивиться.
Не задирайся зі мною!
Це я задираюся з тобою!
Може, зачіпатимеш когось свого розміру?
Він нічого тобі не робив.
- Хочеш зі мною задиратися? - Угу.
Ідіть звідси.
Чому?
Бо я хочу привітатися… зі своїм дружечком.
- Так. - Так, добре.
Гаразд.
То в тебе до мене претензії?
- Сто відсотків. - Він знає цього чувака?
Не знаю, але здається, це Кет Вільямс.
Дозволяю тобі вибачитися за те, що перебив мене.
Вибач,
що ти мудак.
Валимо!
Я не відчуваю.
Час відірватися.
Ти щойно мене вілсмітнув?
Саме так. Але ти не…
Оле!
Ніхто не чіпає Рікардо.
Досить!
Що ти вживаєш?
Ой.
Ні, ти не знаєш, де я.
Чуваче, ти не знаєш, що я тебе бачу?
Ой-ой.
Я не відчуваю.
- Травма голови на підході. - Ні.
Скільки ти витримаєш?
- Думаєш, ти перемагаєш? - Це схоже на програш?
Зараз пикою вмажешся.
Я виграю.
Ти не…
Ні, п'ять!
Боже.
Відчини двері!
Ні, ти лишаєшся!
Ти добре б'єшся!
Дякую.
Чуваче!
- Валимо! - Здоров.
- Гантере, треба валити. - Зачекайте хвилинку.
Зроби так! Дякую.
- Не… - Ой-ой. Джо?
- Я… Рікардо… Монтана. - Джо, будь ласка.
- Ходімо. - Джо.
Це моє місто.
Ель Рей де Маямі.
Джо! Будь ласка, через тебе нас уб'ють.
Ласкаво просимо на фієсту.
- Ти спізнився, виродку. - Дякую.
Я не відчуваю!
Здається, ми дали йому забагато. Ловіть цього стрибунця.
Я Рікардо Монтана!
Тікаймо!
- По конях! - По яких іще конях?
Бляха!
Бігом!
- Ой, чуваче! - Я в нормі.
- Усе добре. - Ку-ку, вилупку.
О, друже!
- Виродок, так! - О ні!
По конях!
Ось коні!
Не раджу цього робити.
Тобі гаплик.
Рікардо? Агов?
Рікардо?
Ти очуняв, Рікардо?
Рікардо?
- Він нарешті очуняв. - Рікардо?
Що ми п'ємо? Подивіться.
ЩО ЗА… НЮХАВ КОКС?
Здоров, моя лялю.
Це твій коханець.
Я тебе кохаю!
У нас проблема. Хтось украв наш вантаж.
Ні. Новачок. Прикинувся копом. Украв наш сраний кокаїн.
Здоров, лялю.
Це не моє. Я не знаю, що це таке. Покажи.
Оце. Слухай.
Я — Ель Рей де Маямі.
Це моє місто.
Як його звати? Його звати…
Рікардо Монтана.
- Привіт. - Привіт, Ніку.
Я думав про сьогоднішній вечір.
Було б круто, якби ти його пропустив.
Краще, якщо будемо лише ми,
без незнайомця, який взявся нізвідки і старший за нас.
Гаразд.
Ніку, слухай, я розумію.
Тобі здається, що ти втрачаєш найкращого друга,
і через це відчуття
в тебе накопичилося багато енергії, яку ти не знаєш куди подіти.
Спрямуй цю енергію на себе.
Подумай, чим хочеш займатися в житті,
скажімо, про кар'єру.
Я знаю, що робитиму.
- Гаразд. - Хочу бути корисним тобі, дядьку.
Ох, яка тверда «к».
Не думаю, що мені потрібна допомога… Ніку.
Мені не подобається твоя «к».
Моя не така.
Та байдуже. У мене все добре. У мене буде класне життя.
- У мене теж, друже. - Так?
- Класнюче. - Чудово.
- Гаразд. - Круто.
Так.
- Супер. - То в нас усе добре?
Так.
Може, ти просто… залишишся тут сьогодні?
Розкладеш пігулки, прикладеш лід до спини абощо?
Я не прикладаю лід до спини.
Знаєш що, Ніку? Я піду з вами.
Хлопці, зачекайте. Хвилинку. Так.
- Ого! - Від середньої до доброї.
Добре.
Слухайте, хлопці. Гадаю, настав час, щоб це перейшло під твою повну опіку.
- Книга. - Нічого собі.
Ніку, це ж…
Боже. Подивіться на ці фото.
Ох, наш перший концерт.
- Возз'єднання OutKast. - Так.
Ні, Ніку, хранителем книги завжди був ти.
Ти збираєшся одружитися. Ти будеш найвідповідальнішим з нас.
Ніку, це найкращий подарунок, який я міг попросити.
Я знаю, бро. Люблю тебе.
- Дякую. - Це хороший подарунок.
Як мило. Дуже мило.
Усі ваші спогади в цій книзі?
Чому не в соцмережах? Вони ж створені для цього.
Це фізичне втілення того, ким ми є. Нік завів її, коли нам було по 12 років.
Відтоді все, що ставалося, потрапляло в цю книгу.
Можна глянути?
- Не знаю, чи… - Чи можна тобі глянути?
Після цих вихідних ти будеш у книзі, Джо.
Ох… Навіть не знаю, як це сприймати. Я вражений.
Неймовірно.
Ви не збрехали. Тут ви ще малі.
Атож.
- Подивіться на себе. - Це як фейсбук?
Чуєш, Джо, поверни книгу.
Авжеж, Ніку.
Ти її трохи мнеш.
- Це ж стара книга. - Ясно.
БАРРІ
- Вибачте, я на хвилинку. - Не поспішай.
Джо, ці нові кадри, де малі тусуються
і готують коктейлі з Unlimited, неймовірні.
Я знаю. І це покоління прагне справжнього, автентичного зв'язку.
Не того лайна, яке хочеться викласти.
Обирає справжні речі, які ніхто не побачить.
Це підвищення твоє, Джо.
Джо Ніксон повернувся!
Чорт забирай.
Ой, хіба що…
- Що за «хіба що»? - На відео немає жінок.
Та годі вже тобі про жінок і цицьки.
Ні, я не про це.
Я думав про цицьки, але Террі захоче жіночого погляду.
Це 50 відсотків клієнтської бази.
- Жіноча демографія. - Так.
- Знайди жінок покоління Z. - Чорт.
Усе, мушу йти.
Ти ввімкнула духовку? Більше ніяких дино-нагетсів!
Ми їли дино-нагетси…
Це Тигр, Рікардо Монтана!
Усе місто гуде про твою витівку.
Холоднокровну…
Холоднокровну!
Ми лише хочемо висловити повагу новому босу босів!
Дякую.
Прошу, забери це від мене.
Із цим Рікардо щось не так.
ВІН? РІКАРДО МОНТАНА, КОРОЛЬ МАЯМІ
Ви знущаєтеся?
Я знаю, що ти думаєш.
«Треба знайти дівчину свого рівня», так?
Нормальну.
Неправильно!
Сьогодні ми у вищій лізі. Я буду твоїм тренером.
Я почуваюся збоченцем, коли говорю з жінками наживо.
Краще коментуватиму її інстаграм, доки вона не помітить.
- От що ти зробиш. - Так.
Подивися на танцпол.
Коли знайдеш найгарнішу дівчину, вкажи на неї.
Спершу зав'яжи розмову. Підійди й скажи:
«Допоможи вирішити суперечку».
- Це як майстер-клас. - Суперечку?
- Так. - Чорні проти білих.
- Що? - Краще щось інше.
- Ні. - Ого. Йо.
- Пам'ятаєш дівич-вечір? - Так.
- Вони тут, друже. На шостій. - Та ну.
- Треба чекати до шостої? - Ні, на шостій.
- Гантере. - Що?
Я даю клич. Ми в грі.
- Дивися, як я кличу. - Я не знаю, що це означає.
- Роби, як я! - Зрозумів.
Гарного вечора.
Панянки.
Привіт. Як справи? Я Джо Великий Член.
Ну, привіт.
А я що казав?
Мейсон. Він наречений.
Наречена. Не знаю.
Переспіть і зруйнуйте свої шлюби.
Це Нік. Пробачте йому.
Його почуття гумору не змінилося зі школи.
Продовжимо. Це Першачок.
- Привіт. - Першачок?
-«Першачок» у школі. - Я ходила в школу.
- Я не хочу цього робити. - Що?
- Я піду спати. - У жодному разі.
Я дав клич. Уперед.
Добре, зараз.
- Ти. - Я?
Я дивився, як ти танцюєш.
А ще в мене великий пеніс.
Чому говориш, як Термінатор?
Я просто… Вибачте, я не… Я Гантер. Привіт.
- Скарлет. - Не здавайся. Чорт.
- Привіт. - О, привіт.
- Рада знайомству. - Як справи?
- О, клас. - Ага.
Ти гавкаєш.
Агов, Джо.
- Що? - До зустрічі.
- Привіт. - Привіт.
- Як ти? - Це моя найкраща подруга Скарлет.
Любить гарнюсиків і щойно розійшлася з колишнім.
Вона його затрахає.
А якщо вони будуть трахатися, то і ми будемо, правда?
Ні, не будемо.
- Діставай свій член. - Що?
Я сама дістану, якщо хочеш. Це легко, якщо підняти ногу.
- Я вже в презику. - У чому?
- Спробуй. Класна штука. - Гаразд.
- Боже мій! - Нічого. Ще можна врятувати.
- Нестрашно. Тепер просто вип'ємо. - Добре.
Не випльовуй. Не…
Слухай.
Я знаю, що ти дивний і старий, але це круто.
- Дякую. - Я це ціную. Ходи сюди.
- Добре. - Так роблять дорослі.
Гаразд, розділіться і знайдіть вилупка.
Він має бути десь тут.
Ми їдемо в інший клуб. Хочете поїхати з нами?
У нас лімузин, місця вдосталь.
Скажу за всіх присутніх хлопців, що ми хочемо провести хлопчачу ніч.
За мене він не говорить.
- Якого? - Їдьмо, буде весело.
Я поговорю з хлопцями.
- Добре. - Перебалакаємо.
- Дайте нам хвилинку. - Гаразд.
З хлопцями. Вступися.
- Прошу. - Ходімо, люба.
Давай, Гантере!
- Так! - Чорт!
- Моє життя змінилося. Так швидко. - Ти в літаку. Треба посадити його.
Треба посадити літак. Буду як Саллі.
- Так. - Ага.
До діла. Хто трахатиметься? Підніміть руку.
О так.
- Чорт, так. - Якщо запропонують, не відмовлюся.
Я ні з ким, крім Емілі, не трахатимуся.
Але піду туди, куди ви захочете.
- Ти мене порахував? Я готовий. - Я знаю, але це агресивно.
Гаразд. У нас три «так», одне «може» і одне «ні».
Я теж не трахатимуся, Мейсе.
- Ні? - Двоє не трахаються, троє трахаються.
Усе? Я повідомлю наше рішення. Панянки?
- Так? - Ми в ділі.
Ми поїдемо в лімузині.
Задоволена?
Нічого. Смачного коктейлю.
Іди. Просто йди.
- Хочеш подзвонити мамі? - Візьми сумку. Ні…
- Побачимося там. - Сідай у машину, будь ласка!
- Алло? - Привіт, любий.
Привіт!
Мабуть, помилилася номером. Я шукаю Рікардо.
Я можу пояснити. Я…
Ні, дякую.
Я просто передзвонюю.
Чи тобі зараз незручно?
Ні. Дуже зручно.
Джо! Ходи!
Швидше. Тягни сюди свій член!
- Заткнися і сідай у машину. - Хто це?
Я у… Я у великому фургоні.
А це іще хто?
Хто це? Ти… Ні. Це…
Гантер… Цей…
Божевілля якесь. Він розстався…
Джо, подобається тобі чи ні, але ти даси мені цього члена.
Ти сьогодні без члена.
Ти тут? Кохана, знаєш що?
Якщо можна, дай мені хвилинку.
- Я швиденько розберуся з дечим… - Ні.
Я не можу чекати, доки буду в пріоритеті у твоєму житті.
Не можу.
- Чому ти так кажеш? Ти в пріоритеті. - Це не так.
Бо якби була, ти був би тут, а не там.
І переїзд до тебе явно був великою помилкою.
- Я виїду, доки ти вернешся. - Ні. Не кидай слухавку.
Це…
Любчику, ти вже договорив?
Джо, поговори зі мною. Що таке?
Джен іде від мене. Вона з'їжджає.
То що ти збираєшся з цим робити?
Гарне питання, Мейсоне. Я не знаю.
У мене є ідея.
Я поставлю тобі кілька запитань з популярної онлайн-вікторини.
Але головне — відповідай, не думаючи, гаразд?
Авжеж.
Ти кохаєш цю жінку?
Так.
Добре. Ти хочеш провести з нею решту життя?
Не думай, відповідай.
Ти хочеш провести з нею решту життя?
Так.
Ти пройшов тест.
Це весь тест? Два запитання, це…
Ні, у тесті було запитань сто,
які зводилися до чисел сну у вашій парі.
Як ніби тест від фірми матраців.
Але ти відповів правильно на два найважливіші запитання.
Кому яке діло, що ми не ідеально підходимо одне одному?
Їдь додому і скажи, що кохаєш її,
що хочеш бути з нею завжди.
Обіцяю, якщо вона саме та,
то прийме тебе таким, як є.
Ого.
То скільки тобі років?
- Ви питали, чи хочу я випити? - Так, випий!
Звісно. Я ж не одружуюся, тож можу ще розважатися. Давайте!
- Пий! - Так.
Вам треба поговорити.
Ні. У нього емоційний інтелект дитини.
- Я в захваті. - Так!
Зв'язок, який є між вами,
вражає. Той альбом, спогади,
за таке варто боротися.
Сподіваюся, ви знайдете спосіб поговорити.
І я сподіваюся.
Слухай, я хотів поговорити з тобою про дещо.
- Слухаю. - Це трохи… стосується роботи.
Угу.
Здоров. У мене пусто.
Я все випила, а хочу ще. Ти мені обіцяв.
Не починай позіхати. Ми домовлялися.
У мене трохи для тебе є. Буль-буль-буль.
Здається, не треба було пити той останній шот.
Усе крутиться.
Що коїться?
Яка довга тачка.
Гей.
Що, любчику? Що тебе турбує?
Усі тут раптом вирішили подрімати.
Та ви знущаєтеся.
На добраніч, сучко.
НЕДІЛЯ
Йо, усі цілі?
Здається, так.
Бляха!
У мене вкрали телефон і гаманець.
Усе зникло, геть усе.
Стривайте, що?
Якого хріна?
Трясця, нас пограбували.
- Я це сказав. - Я знав: від тих дівок добра не чекай.
Стільки дзвіночків. Одна за п'ять хвилин лізла до Гантера.
- То Скарлет. У нас були справжні почуття. - Ох, не тринди.
Ми тут, хоч би дівчата не постраждали.
Вони нас обікрали.
Це ті бісові дівчата нас пограбували.
- Дівчата бувають погані? - Стривайте.
Де книга?
Книга, бляха.
Вони вкрали книгу, бляха.
- Книгу забрали, Джо! - Мені шкода.
- Велика екскурсія, так весело. - Мені шкода.
Тобі шкода? Клас. Це дуже допомагає. Трясця!
Чорт! Як ми повернемося?
- Ми навіть не знаємо, де ми. - Ми можемо бути на Кубі.
Ми не на Кубі.
Джо, що робити? Що нам зараз робити?
Вставайте. Ми просто… Ходімо. Може, знайдемо дорогу.
Джо, це пляж.
Ми на довбаному острові, хлопці.
Крихітний острів.
Ми тут подохнемо. Доведеться вдатися до канібалізму.
Доведеться виїдати один одного.
Ні, Першачку, просто їсти один одного.
У фільмах так часто роблять.
- З тебе почнемо. - Гаразд, хлопці…
- Чорт. - Зачекайте.
- Що? - Човен. Дивіться.
- Човен! - Агов!
- Агов. - Сер.
Стоп!
Якого хріна? Звідки ви взялися?
Ви за нами стежили?
Так, звідти.
У нас екстрений випадок. Ці жінки… дівчата…
забрали наші телефони, наші гаманці.
Самоповагу.
- Погані люди. - Хоча й гарні.
Ми просто хочемо дізнатися, чи не підкинете ви нас до Маямі.
Знаєте що?
Хорошого в нас більше, ніж поганого.
Якби не той рибалка…
Краще помовч.
Мені одному цікаво, де ми?
- Ми на човні. - Я знаю, що ми на човні.
Це не схоже на рибальський човен.
- Що це все таке? - Напевно, риба.
Відкриємо і глянемо.
- Там риба. - Там не риба. Нащо її замикати?
Гаразд.
Що це таке?
Аквапалиця?
- Свіжовикористана. - Це не аквапалиця.
Точно, діти тримаються за них і граються ними в басейні.
Важчі, ніж зазвичай.
З чого ти смієшся, Першачку? Що смішного?
- На ящиках пише: «Куджіра но пенісу». - Якою мовою?
- Усі написи японською. - Ти знаєш японську?
- Так. - Що значить «так»?
- Я гіперполіглот. - Ти хто?
Гіперполіглот. Типу знаю кілька мов.
Що це за хрінь?
Це китовий член. Ти тримаєш китовий член.
- Не можна було з цього почати? - Хлопці.
- Чому ти не почав з цього? - Їх тут щонайменше 50.
Вони дуже цінні.
- Що? - Для них є цілий чорний ринок.
Мають цілющу й афродизіачну силу.
Ти вивчав китові члени?
- Трохи, онлайн. - Це незаконно?
- Це ж контрабандисти. - Я ж казав.
Тсс!
Це Берегова охорона США.
Зупиніть судно. Готуйтеся до обшуку.
Обшукайте це, придурки!
- Треба звідси вибиратися. - Не виходь туди.
Бо зараз, що б там не відбувалося, вони подумають, що ми в цьому замішані.
Мої пеніси їм не дістануться!
Не рухайтеся.
- Не рухатися? Там стріляють! - Чхав я.
- Не хочу зловити кулю. - Зловиш, якщо вийдеш.
Ми лишимося тут.
- Гей. - Тут.
Киньте зброю й підніміть руки.
Хіба вам більше нема кого арештовувати?
- Слухайте. - Вони зістрибнули з човна.
- Що? - Вони зістрибнули.
- А хто тоді керує бісовим човном? - Ніхто не керує човном.
Джо! Тут вода, Джо!
- О ні! - Вибираймося звідси!
Бляха. Я зараз.
Так, зараз.
Тікаймо!
- Поверни і штовхай! - Повернути?
Хутко!
- Штовхай. - Ну!
Не відкривається!
- Вибачте. - За що вибачаєшся? Відкривай!
Разом. На рахунок три.
- Ні. Я не можу на три. - Як це?
На три не вмію. На чотири.
- Та добре! - Готовий?
Один, два, три, чотири.
- Я ж казав. - Так!
Я не рахую до чотирьох.
- Я не можу. - До трьох.
- Ніколи не міг на три. - Вилазьте!
Добре, так. Вибачте, ваша правда. Ходімо.
- Чекайте. - Беріть китовий член і пливіть до пляжу.
- Беріть член. - Брати що?
- Взяв. - Беріть член!
- Добре, що ці штуки не тонуть. - Кращі за аквапалиці.
- Мені треба лягти. - Я стільки води наковтався.
Хотів би подякувати киту, якому належав цей член.
Я так хочу пити.
Хлопці, кажіть що хочете, а без цих членів ми б не вижили.
Джо, там медуза.
От лайно! Хлопці, медуза на дев'ятій.
Якщо така вжалить — це все.
- Дідько! - Що?
- Здається, вжалила. - Джо.
- Кого? - Твоє обличчя!
- Вона вжалила мене в обличчя? - Боже!
От лайно!
- Щось відчуваєш? - Вона мене вжалила!
- Знаємо! - Вона мене вжалила!
- Візьми член. - Що?
- Член має цілющі властивості. - Є набряк?
- Приклади до обличчя, це має допомогти. - Ні!
Маю сказати, що концентрація на кінчику.
Маячня якась!
До речі, нам пощастило, бо тут залишилося трохи сперми.
Що б це не було, а починає німіти.
Джо, спершу пригости кита вечерею.
- Іди нахрін! - Кит тебе не забуде, Джо.
Слухайте, це не… Це дуже смішно, хлопці.
Мені потрібен «Бенадрил» та імбир.
Потрібен імбир.
Бо так працює моє тіло, що іноді треба трохи скинути енергію.
Боже, як боляче.
Як же там було епічно, але ми мало не потонули з човном.
- А ти нас врятував. - Я просто зробив те, що мусив.
Я тут подумав… Я був би радий, якби ти прийшов на моє весілля.
Що-що ти сказав?
Джо, ти такий же член цієї родини, як і всі інші.
- Хочу бачити тебе на моєму весіллі. - Для мене це буде величезна честь. Чуєш?
- Гаразд, дістанемо тобі «Бенадрил». - Я серйозно.
Так, я в нормі. До речі, вже почуваюся краще після цієї новини.
Я шлю тебе на всю ніч, а ти вертаєшся ні з чим?
Цей тип що, привид?
Надто багато людей про це говорять.
Якщо підуть чутки, що в мене можна красти?
- Нізащо. - Стоп.
- Поверни мою наркоту. Сьогодні. - Назад. Стоп.
- Бляха! - Що?
Я знав, що десь бачив цього сучого сина.
- Він живе в одному з наших маєтків. - Орендує нашу хату?
Це той, що вліз у твою літню шафу.
І ти його не впізнав? Ти ідіот, чи що?
Він труп.
ПРЕЗЕНТАЦІЯ ГОРІЛКА UNLIMITED
Як же в мене болять ноги.
Дайте води. Хто-небудь, дайте води.
Знаєте що? Мабуть, потрібен ще «Бенадрил».
- Спробуймо знайти телефон із твого компа. - Добре придумав. Дуже добре.
Може, знайдемо тих дівчат і вернемо речі.
Джо, що це за фото й відео з нами?
А, точно.
Що це таке?
- Що тут? -«Презентація для кампанії Unlimited»?
Тому ти привіз Unlimited? Це довбана маркетингова кампанія?
Ти типу займався корпоративним шпигунством.
Послухай мене, Ніку. Це не корпоративне шпигунство.
Подивіться на кут. Той фальшивий кулон був камерою.
Чому ви так реагуєте? Це має вам лестити.
Яким треба бути ідіотом, щоб думати, що нам леститиме,
що ти перетворив наше життя на товар?
- Усі ці вихідні були просто брехнею? - Почуваюся приниженим.
Ти використовував нас без нашої згоди для своїх особистих цілей.
Ти чудовисько, Джо.
Ну все, годі.
Годі.
- Я не чудовисько! - Джо.
Я вже не почуваюся Маямі.
Першачку, зачекай. Першачку, не йди так.
Ти все ще в Маямі.
Я думав, ти витяг мене з ями, а ти такий же, як Елізабет.
Ти зараз виглядаєш і говориш, як вона.
Пішов ти, Джо.
Пішов я? Це ж я ледь не підняв вам члени.
Ледь.
Це божевілля, хлопці.
- Я тобі довіряв. - Гей.
Хто-хто, а ти маєш бути на моєму боці. Після того, що ти сказав, пам'ятаєш?
Ти сказав, що Нік має емоційний інтелект дитини.
Хіба ти мені цього не казав?
Він, певно, під кайфом.
Ти не міг йому це сказати.
- Скажи йому, Мейсоне. - Так?
Так.
Знаєш що, Ніку?
Відколи я заручився, з тобою важко говорити.
Що? Ти серйозно? Ти зрадив мене з цим диваком?
Просто було приємно поговорити з кимось про те, який я радий, що заручився,
щоб мене не обзивали слиньком кожні п'ять секунд.
Ти про що? На цьому вся наша дружба й тримається.
І я кажу тобі зараз, що мені це не підходить.
Нехай дійде.
- Помовч, Джо! - Заткнися, Джо!
Справедливо.
- Знаєш що? Твій проєкт? - Не роби цього.
Я скажу тобі це лише раз.
Думаєш, це круто?
Якщо зробиш те, що я думаю, тут буде перестановка.
- Поплавай з рибками, Джо. - Ні, Ніку, ні…
Який же ти нахаба.
Прокляття. Ти це зробив.
Бляха!
Кажуть, у мене сім секунд. Не можу дістати.
Ти…
ти все зіпсував, Ніку. Чуєш мене?
Ти погана людина, Джо.
Так, краще йди.
Тобі краще піти. Тікай, як мала дитина.
Повірити не можу. Мейсоне, ти можеш повірити?
Джо, тобі вже пора.
То ось як буде, так?
Моє ім'я досі в контракті.
Ви віддасте мені мої речі?
Мабуть, я трохи перепив, але так треба було.
Думаю, воно сходить, це ж добре, правда?
У мене жахливий день.
Загубив телефон. Гаманця немає.
Нічим платити.
- Чорт. - Що ти сказав?
- Га? - Ти не можеш заплатити?
Я сказав, що не можу гратися. Не жартую з водою.
Та ви знущаєтеся.
Агов! Не довіряйте цим сучкам!
Шоти!
Зачекайте! Ці сучки — грабіжниці!
Вони довбані грабіжниці!
Не довіряйте їм!
Гей, що це в біса було?
- Трясця! - Сюрприз, сучки!
Вгадайте, хто вернувся з о-ва Руфі?
Боже мій!
- Спокійно. - Якого хріна?
Послухайте. Я тут рятую вам життя, бо ці сучки — ошуканки!
- Що він таке каже? - Ні!
Не пий цього! Вони вас накачують!
Ви мене чуєте? Ви будете самі не свої.
Він випив.
- Чуєш, глянь на мене. Його нема! - Він в зюзю.
- Заткнися! - Він просто так виглядає!
Глянь на мене. Не смій вирубатися при мені!
- Та ну його! Я пішов. - Ні…
Його треба погодувати. Закиньте щось у нього.
Дайте йому води!
Я бачу два варіанти розвитку подій.
Можна піти легким шляхом або важким шляхом.
Легкий шлях дуже простий. Віддайте наші речі.
Ти маєш на увазі
наші речі, так? О, ти їх хочеш?
Хтось робить розумний вибір.
Дай мені…
Бляха!
Приберіть руки!
Заткнися, бляха!
- Тримайте його! Надеріть йому зад. - Геть! Геть звідси!
- Ви хочете мене вбити? - Забирайся!
Геть звідси!
Заберіть від мене руки!
Сиди тут!
Я натовчу тобі пику!
Що з вами не так?
Трясця твоїй матері! Лови, сучко!
Я не хотіла твого члена. Ти повірив?
Ідіть нахрін!
Бляха!
Боже мій, Скарлет! Вибач! Господи!
Хапайте його!
- Я звалюю звідси! - Обережно!
Ану, сюди!
Я б ніколи з тобою не трахалася, ідіоте!
Справді? Ви програли!
Четверо проти одного. А сумка в мене. Ідіть нахрін!
Я повернув ваш альбом. Це було нелегко, але я…
Що ви, бляха, робите?
- Я думав, це вони. - Хто?
Наркоторговці.
- Що? - Вони забрали Мейсона!
Знаєш Мейсона, сильного, був з нами? Нас було четверо, тепер троє.
- Знаю. - Світлошкірий, світліший за мене.
- Я знаю Мейсона! - Його забрали!
- Мені не стає терпцю. Так. - Справді?
- Ти зробив нас наркодилерами! - Годі!
Вгамуйтеся і поясніть, що в біса сталося.
Вони думають, що ти, Рікардо Монтана, наркобарон
і вліз на їхню територію.
Хто так думає?
Сказали, що як не повернемо наркотики до 20:00, то вб'ють Мейсона.
- Які наркотики? - Так, які?
Не треба цього зі мною. Які наркотики?
Ти вкрав 30 кіло кокаїну з великої яхти.
- Не крав я наркотиків. - Крав.
Нам дали телефон і сказали, щоб без копів, бо вб'ють Мейсона.
Наркотики треба віддати при зустрічі.
Я не вмію ним користуватися. Краще ти.
Слухайте мене уважно. Ви звучите, як ідіоти!
Хіба б я не знав, що в мене 30 кіло кокаїну…
- Обережно. - Спустишся сходами й повернеш ліворуч.
Швидше!
- Так. - Боже. Ох.
- Сюди. - Як його відкрити?
Спереду. Тримай верх.
Тут кокаїну десь на п'ять лярдів доларів.
- Я не знаюся на цій математиці. - Що там?
Так, Джо.
Тут трохи є.
От лайно.
У вас є мої наркотики?
Так, слухай, вони в нас, але я хочу сказати, що ми…
Хто це?
Це Джо Ніксон.
Я говоритиму лише з Рікардо Монтаною.
Покличте Рікардо, або малий помре.
- Боже… - Річ у тім…
- Алло? Бляха, поклав слухавку. - Боже…
Бляха, ні.
Ні. Добре, передзвони йому і будь Рікардо.
- Це нелегко. - Назвися Рікардо.
У мене зараз немає терпіння возитися з Першачком.
Це не інший чувак.
- Це… Це він. - Що?
Я не можу просто стати Рікардо.
- Рікардо всередині тебе. - Усередині нього?
Звучить дивно.
Це не добровільно.
Ясно? Це відбувається, лише коли я нюхаю.
Що?
Гаразд, тоді…
Ніку, наріж йому трохи.
- Давай, Джо, це ж просто кокс. - Так, давай.
Для Мейсона.
- Подіяло? - Ти Рікардо?
Будь ласка, говори іспанською. Уже хочеш танцювати сальсу?
Добрий день.
Привіт, Рікардо.
Ні, досі Джо.
- Чорт! - От халепа.
Ну ж бо, чуваче. Нюхни ще.
- Так. - Що?
Нюхни ще трохи коксу. Ти маєш стати Рікардо.
Це логічно. Треба ще нюхнути.
- Ні. - А якщо Джо помре?
Слушна думка.
А якщо Джо помре? А якщо Мейсон помре? Ти мусиш.
Моєму шлунку буде зле, і я блюватиму. Я не випив «Пепто-Бісмол».
- Не згадуй про «Пепто»! - Нюхай!
Коли нюхаєш, треба трохи почекати. Трохи нюхнути. Повтор.
- Що? - Про що він?
- Що ти таке мелеш? - Нюхай ще!
- Тобі треба… - Та ну його.
Ти нюхнеш ще. Ти це зробиш.
- Нюхай! - Бляха!
Що це в біса було?
Серйозно? Що ти робиш? Чому?
Не можна пхати людині в лице жменю коксу.
А якщо в мене буде передоз?
Ти з глузду з'їхав. Усі тут…
От лайно.
Звідки в нього окуляри?
Подіяло?
Ти Рікардо?
- З ним усе гаразд? - Щось сталося. Не знаю.
- Скажи щось. - Як почуваєшся?
Слухай, ти…
Ми намагалися тебе викликати.
Досить.
Набирай номер.
- Добре. - Набирай.
- Добре. - Увімкни «хучний».
- Що? - Увімкни «хучний» зв'язок.
Роби, що каже. Увімкни «хучний» зв'язок.
«Хучний» зв'язок. Є.
Сподіваюся, це Рікардо.
А ти хто?
Ми обоє знаємо, хто я.
- Мої наркотики в тебе? - Може, в мене, а може, ні.
- Ні, вони у нас. - Залежить.
Від того, чи є у вас мій «ніньйо».
Це «хлопець».
- У мене є твій «ніньйо». - Слухай.
Слухай уважно.
О, він веде переговори.
Якщо на ньому буде хоч одна подряпина,
одна подряпина,
у нас із тобою будуть проблеми.
Великі проблеми.
Тобі не потрібні проблеми зі мною, бо я божевільний.
Ти мене чуєш?
- Чому мені не вбити його зараз? - Бляха.
Я скажу тобі чому!
Бо ти не хочеш війни.
Я хочу війни.
Я люблю війну.
Хочеш почути маленький сюрприз?
Я вже домовився з якудзою.
Вони сьогодні зі мною.
Ні! Навіщо ти це кажеш?
Ти брешеш. У мене угода з якудзою.
Я не брешу!
Мені хочеться згодувати тебе своєму бегемоту.
Поговори з якудзою сам.
Навіщо ти це робиш? Ні.
Якудза.
Говори.
Уже ні. Ми працюємо з Рікардо Монтаною.
Бабах.
Наче велика бомба вибухнула.
Отже, тепер слухай мене.
Ми проведемо обмін.
Мій хлопець, твої наркотики. Усе просто.
- Може, тобі… - Гей.
Я б лише…
- Якого хріна? - Досить.
Оце він тебе ляснув.
Тихо.
То ми домовилися?
- Надсилаю вам місце. - Клас.
Ти ухвалив правильне рішення.
Дуже хочу з'ясувати, хто справжній король Маямі.
А я дуже хочу трахнути твою матір.
- Якого хріна? - Одну хвилинку.
- Це занадто. - Що це було?
- Що? - Рікардо!
Не задирайся з Рікардо.
Ага, супер.
О, повідомлення прийшло.
Це адреса.
Ну, поїхали. У нас усе під контролем.
Беріть усі наркотики і просто…
Стійте!
Добрий.
Якщо ми збираємося на вечірку,
то я хочу одягнутися відповідно.
І ви маєте зробити те саме.
Ходімо. Я не знаю.
Рікардо, ти в нормі? Усе добре?
Ні. Клятий кокс вивітрився.
Я відчуваю свої зуби. І раптом знову контролюю підборіддя.
Усе вивітрилося.
Я поверчу членом. Це їх відволіче.
- Не діставай. - Вони розгубляться.
Йо!
- Вилупки в блискітках, ходімо. - Робіть, як я.
- Робіть, як він. - Гаразд.
Локо.
Я такий радий, що ви перевдяглися!
Гаразд.
Татко тут.
Гру закінчено.
Отже,
ти думав, що будеш новим королем Маямі, Рікардіто?
Пролізеш на мій човен, вкрадеш мій товар. Думав, після такого я тебе відпущу?
Чому ти в одязі мого батька?
Не дивись униз. Я говорю до тебе тут.
Чому ти в одязі мого покійного батька?
Що ти за людина?
Знаєш, скільки неповаги зазнав мій батько за життя, бо був малий?
А тепер я маю дивитися на цього гівнючка
в його одязі?
Я дзвонив якудзі. Вони про тебе не чули.
Тож тепер мені цікаво, хто такий Рікардо Монтана?
Просте запитання, бляха.
Чого ви плескаєте?
Якого біса ви плескаєте? Дай пістолет.
Я знову поставлю те ж запитання.
Порахую до трьох і чекаю на відповідь.
Хто такий Рікардо Монтана? Один, два, три.
- Боже мій! - Джо, просто скажи йому правду, трясця!
Добре. Гаразд.
Хочеш знати правду?
Я ніхто.
Я хлопець, що ввірвався на парубоцьку вечірку цих малих,
бо мені страшно.
Бо мені страшно дорослішати.
Рікардо Монтана — вигадка. Його не існує.
Я стаю ним, коли нюхаю кокс.
Ясно? Я стаю дурним і навіженим.
Мене звати Джо Ніксон. Я 40-річний креативний директор.
Гідроцикли вкрав я. Я не знав, що в них були кляті наркотики.
- Ми не знали. - Не знали.
Ці хлопці тут ні при чому. Облажався я. Це все я.
Якщо ви хочете щось комусь заподіяти, хай це буду я.
Бо це моє життя котиться під три чорти, і мені страшно.
Отака моя правда.
Усе це через те… що в тебе криза середнього віку?
Здається, я сказав набагато більше, навів більше прикладів.
І ти приїхав сюди, вдаючи кубинського наркобарона
з паршивим акцентом?
Думаєш, усі наркобарони в Маямі кубинці?
Ні. Усі хочуть бути клятим Тоні Монтаною
з дурнуватим акцентом!
Хіба я говорю з таким акцентом?
- А як, думаєш, ти говориш? - Джо.
Ні.
Ти що, придурок? Знаєш що?
Коли я нюхаю кокс,
я дуже смішно імітую афроамериканський акцент.
Справді? А який? Типу хіп-хоп?
Ні, ідіоте! Навіщо мені це робити? Це неповага.
Це… Гаразд, ясно.
Ти що, тупий?
Ні, це я кажу. Після того як ти сказав, я такий: «А».
Я сумую за тобою, татку.
Він плаче.
Він що, плаче?
Ти пахнеш, як мій батько.
Так.
Ти не мав можливості виплакатися.
Люблю тебе, татку.
Я теж тебе люблю.
Ти вже застарий для цього божевілля. Тобі треба осісти.
Знаєш, я осів, і це змінило моє життя.
Бачиш мого сина?
Джонатан. Моя гордість і радість.
Люблю тебе, тату.
Тату, я ж просив називати мене Джейзом на людях.
Тебе так не називають.
Я просив того тижня за бранчем.
- Навіть тату зробив. - Добре, хай буде Джез.
- Джейз, із «й». - Ні…
- Будь ласка, скажи. - Добре, Джез із «й». Нехай.
Іди.
Я зрозумів, що ти казав про сім'ю. І те, що у вас є… Я хочу того ж.
- Він вдався в матір. - Гаразд.
Треба ставити на перше місце найважливіших тобі людей.
Зателефонуй їм, скажи, що любиш і хочеш бути з ними вічно.
Це найважливіше.
Відпусти його. Вирушаймо. Бери товар.
З поверненням, друже.
- Ми тебе любимо. - Боже мій.
- Джої. - Що?
Тобі повезло, я старої школи і не вбиваю цивільних.
Знімай піджак.
Так, авжеж.
Ти… Так, просто…
- Отак. - Штани теж?
Ні, штани залиш собі.
Джо, що в тебе на дупі?
- Гівно. - Що?
Гівно.
Той постріл. Так, це гівно.
- Було страшно. - Я обісрався.
- Боже мій. - Обісрався.
ПОНЕДІЛОК
Це буде класне весілля.
- Першачку, скажи, коли воно? - У жовтні.
Сьомого липня. А я думав, на Гелловін.
Не на Гелловін, Першачку.
До речі, Першачку,
я в шоку, як ти говорив по телефону з наркобаронами.
Тобі треба працювати перекладачем в ООН.
- Станеш героєм. - Як Бетмен?
Я вже не борюся з цим. Треба просто змиритися.
Хай робить своє.
Мені страшенно прикро, що я зіпсував вам вихідні.
Так, ти пересрав усі вихідні.
Так.
Але це було незабутньо, Джо. Ти точно потрапиш у книгу.
Ого.
Потрапити в книгу — це неабищо. Дякую.
Якщо можна з вами поділитися…
Це не порада. Просто інформація.
Світ підкидатиме вам багато несподіванок. Ваше завдання — фільтрувати їх
і приймати рішення, які найкраще вам підходять.
Але захищайте це. Захищайте це коло.
Ніку, ти готовий був вертіти членом, щоб урятувати мене.
Я цього не забуду.
Я б вертів членом для тебе тисячу разів.
Серйозно. Для тебе, всіх вас.
- І для тебе, Джо. Для всіх нас. - Не треба.
Можемо хоч зараз.
Не треба, хлопці. Хай це буде тільки ваше.
- Добре. - Чому?
- Як хочеш. - Обіймемося.
- Хочеш торкатися нас? - Просто обійміть мене.
- Ну ж бо. - Добре.
- Обійміть мене. - Так.
- Ну ж бо. - Знаєте що?
Тепер я почуваюся Маямі!
Пані та панове, вітаємо в аеропорту Джей-Еф-Кей в Нью-Йорку.
Для вашої безпеки та безпеки оточуючих
залишайтеся пристебнутими
до повної зупинки літака біля входу.
Пробач, що втопив твій ноутбук.
Я врятував жорсткий диск і зробив це для тебе.
ПОЧУВАЮСЯ ЗБОВТАНИМ
ПОЧУВАЮСЯ ВИКРУЧЕНИМ
ПОЧУВАЮСЯ ПЕРЕМІШАНИМ
Клас.
Супер.
ПОЧУВАЮСЯ НЕРОЗВЕДЕНИМ
ПОЧУВАЮСЯ НЕОБМЕЖЕНИМ
- Де він? - Щойно написав. Він майже на місці.
Перепрошую.
ДЕ ТИ??? Я НЕ ПРИЙДУ
ПІДИ ЗА КЛІЄНТОМ ДО АВТО І ПОКАЖИ ЦЕ…
ПРЕЗЕНТАЦІЯ
Я НЕ ВТРАТИВ ХИСТУ. ЦЯ УГОДА НАША, ТРЯСЦЯ!
Чорт.
Привіт.
Я швиденько, бо знаю, що ти поспішаєш.
На вихідних мені поставили два найважливіші питання в житті.
Перше запитання було: «Чи кохаєш ти цю жінку?».
Друге, яке, на мою думку, найважливіше, було:
«Чи бачиш ти себе з цією жінкою до кінця життя?».
І тоді я зрозумів, що ти — моє життя.
З усього, що я маю в житті,
немає нічого важливішого за тебе, тож обидві відповіді — «так».
Обидві відповіді — так.
Це не з того тесту про матраци з числами сну, що завірусився торік?
Нехай.
Але це не означає, що я кажу неправду.
Мої слова не стають неправдою. Я це відчуваю.
Ну, а як же твоя презентація?
Як же твоя поїздка до бабіїв, щоб зберегти роботу?
Чхати на презентацію. Я не переймаюся нею. Я зараз її пропускаю.
Я думаю про щось інше. Про власну справу.
Стати начальником самому собі.
А якщо я сам собі бос, то я гендиректор.
Можу встановлювати правила, переїхати.
Лише щоб бути ближче до тебе.
Я тебе кохаю і прошу пробачення.
Я не хочу тебе втратити.
Пробач мені.
Пробач.
- Я тебе кохаю. - Кохаю тебе.
Я кохаю тебе.
ВІТАЄМО НА ВЕСІЛЛІ ЕМІЛІ ТА МЕЙСОНА
3 ТИЖНІ ПО ТОМУ
Ти не жартував про Маямі.
Я ж казав, що ми здружилися.
Привіт усім. Як справи? Радий бачити.
Баррі питає, чи поширимо кампанію на ринки середнього рівня.
- Джо, дивись. Я в Маямі! - Баррі.
- Ми з дружиною поїхали на вихідні. - Баррі.
- Ми купили кокаїн. - Бувай, Баррі.
Не зараз. Ми на весіллі, не на роботі.
Я з нареченою.
- Знаю. Красуня. - Так? Гаразд.
Так, ти здобув кампанію Unlimited,
тому я тебе й найняв, але я тебе звільню.
Бо я твій бос, і це моя компанія.
- Я тебе звільню. - Добре. Дякую, дядьку.
Гаразд.
«Дядьку»?
Ти сильно вплинув на цих хлопців.
Я такий. Сильно впливаю на всіх, кого зустрічаю.
Якщо чесно, вони краще і більше вплинули на мене.
- Угу. - Так. Хороші діти.
Вітаю, вродлива пані.
Я вкраду його на дві секунди, якщо можна.
- Стривай. - Я поверну.
Гей. Не забирай мене.
- Хлопці, ходімо. - Хто мене викликає?
Що ти робиш? Ти маєш бути там.
- Ходімо. - Гаразд.
Гаразд. Стоп. Шоти.
- Так, будь ласка. - Я скажу.
Час ділитись емоційним станом.
Гаразд.
- Я почну. - Ти почнеш?
- Почуваюся одруженим. - Ура!
- Так. - Ура!
Я почуваюся
працевлаштованим.
- Ура! - Поки що.
- Так. - Поки що.
Нарешті. Я почуваюся так,
наче викарабкався.
Це неабищо.
Це ого-го.
- Я почуваюся одруженим. - Чому?
Бо він одружився, я відчуваю енергію і теж хочу одружитися.
- Ясно. Це добре. - Ага.
Я почуваюся так…
наче скоро плануватиму парубоцьку вечірку.
О ні.
О ні…
Старомодний.
Кевін ляснув мене по-справжньому.
Руки за голову! Усі сядуть. Три гарячі страви і нари.
Ніякої тюрми…
Двоярусні нари. Купа локшини.
Булочки. Торгівля людьми.
Ти станеш чиєюсь сучкою.
Що ти робиш? Очі та голос? Типу…
У нього не виходить. Він не вміє.
Не роби так зі мною. Бляха.
Вона навіть не зраджувала мене. Це був емоційний роман.
Вона ж трахалася з іншим.
Встромляла свій член… Ой, я…
Та цього мало. Треба змастити по-справжньому.
- Ти ж не вип'єш обидві. - Ні, треба.
Треба одним духом…
Ні…
Треба випити дві за раз, брате.
Кажу, ти гарно виглядаєш.
- Ти теж. - Дякую.
Ти як фламінго. Це мій улюблений птах.
- Клас. - Флуоресцентний. Бачив такого птаха?
Першачку, я не витримую довго з тобою розмовляти.
Чому?
- Беріть член. - Брати що?
- Беріть член! - Чому вони досі тверді?
- Мені здається, що мій менший. - Член не обирають.
- Член обирає тебе. - Так воно і є.
Ель Рей де Маямі.
- Потрися об мене. Засунь мені. - Ніхто нічого не засуне…
Боже, він заходить.
Ні, це… Не заходить.
- Досить. - Було добре. Давай ще раз.
Що було добре? Нічого не сталося.
Хочеш мінет? Зубами, але вони м'які.
Якого…? Ні!
Вибачте. Я розумію.
- Він навіть не намагався. - Я намагаюся.
Дві години дивився його репетиції.
Він викинув усе у вікно, щойно до нього дійшло.
- Ми хочемо побачити, як ти сідаєш в авто. - Ну ж бо, стрибай у «джип», Джо.
Підсадити?
Ну ж бо, сідай у машину.
Ура.
Переклад субтитрів: Галина Шрам