Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Olen käynyt elämäni aikana -
monissa poikkeuksellisissa paikoissa.
Olen tavannut monia kiehtovia olentoja.
Mutta joidenkin kanssa olen tuntenut erityisen syvää yhteyttä.
Niissä on voimaa ja energisyyttä -
paljon enemmän kuin meissä ihmisissä.
Mutta kun katson niitä,
niiden koko ja voima ei ole se, mikä herättää kunnioitukseni,
vaan se älykkyys ja tietoisuus, jonka näen niiden silmissä,
kun ne katsovat minuun.
Ne saavat minut tuntemaan valtavaa ihmetystä ja pelkoa.
En kuitenkaan pelkää niitä.
Pelkään, että minä, me, emme ole huomanneet jotain.
Jotain tärkeää.
Syvempää ymmärrystä siitä, mitä ja keitä ne ovat -
ja mikä sen merkitys on meille.
DAVID ATTENBOROUGH:
GORILLOJEN TARINA
ELÄMÄ MAAN PÄÄLLÄ
Muistan, kun näin vuorigorilloja ensimmäisen kerran.
"Maanantai 9. tammikuuta 1978.
Edessä ovat Virungavuorten täydelliset huiput.
Aloitamme puolentoista tunnin kävelyn ylös vuorelle.
Tavallinen metsä muuttuu vähitellen vuoristosademetsäksi.
Puiden pitkät oksat ovat päällyskasvien peitossa.
Vihreitä, nauhalehtisiä saniaisia -
ja kalpeita espanjansammalen suortuvia kaikkialla.
Löysimme ryhmän naaraita sekä nuoria gorilloja pieneltä aukiolta.
Hämmästyksekseni ne antoivat minun lähestyä.
Tämä ei olisi ollut mahdollista ilman Dian Fosseyn uraauurtavaa työtä.
Hän asui gorillojen keskellä -
ja tutki perinpohjaisesti niiden elämää."
Koska teimme kuten Dian neuvoi,
ne hyväksyivät meidät samoin ehdoin.
"Minun piti pysähtyä ja murista syvään.
Rauhoitusääni tarkoittaa 'olen tässä'."
Niiden näkö-, kuulo- ja hajuaisti -
ovat samanlaisia kuin meidän.
Näemme siis maailman samalla tavalla kuin ne.
Jos olisi mahdollista paeta ihmisen olotilasta -
ja kuvitella elävänsä toisen olennon maailmassa,
se olisi gorillan maailma.
Mitä en kerro tuossa on,
että elokuvan ei varsinaisesti pitänyt kertoa gorillojen tapaamisesta.
Kohtauksen tarkoitus oli näyttää,
kuinka tärkeä ominaisuus on etusormea vasten taipuva peukalo.
Emme uskoneet, että saisimme yhteyden niihin.
Tarkoitus oli vain istua siinä ja kertoa niistä.
Käännyin. Ne makasivat maassa. Käännyin katsomaan kameraa.
Tunsin painon jaloissani.
Katsoin alas, ja siinä oli pikku Pablo.
3-VUOTIAS
En voinut puhua peukalon ja etusormen evoluutiosta.
Annoin sen vain tapahtua.
Mikä upea pikku olento. Todella valloittava. Sitä haluaisi halata.
Se oli silkkaa autuutta.
Monet pitävät kohtausta tärkeimpänä koko sarjassa,
ellei jopa koko urallani.
Gorillan kanssa vaihdetussa katseessa -
on enemmän merkitystä ja keskinäistä ymmärrystä -
kuin minkään muun eläimen kanssa.
Silloin en voinut aavistaa, miten uskomattoman elämän Pablo eläisi -
tai millaisen perinnön se jättäisi jälkeensä.
Nyt minulla on tilaisuus kertoa Pablon sekä sen jälkeläisten tarina.
Jälkeläiset elävät yhä Virungavuorten rinteillä.
Lähes 50 vuotta myöhemmin gorillalauma,
joka tunnetaan nykyään Pablo-ryhmänä,
on tarinansa tienhaarassa.
Hopeaselkäinen lauman johtaja on Gicurasi.
27-VUOTIAS
Se on yksi vuoren vanhimpia ja kokeneimpia gorilloja.
Sen johdolla Pablo-ryhmä on saanut nauttia vakaasta ajanjaksosta.
Vakaa ajanjakso johtuu osittain sen tärkeimmästä liittolaisesta.
Teta on johtava naaras.
13-VUOTIAS
Lauma kunnioittaa Tetaa -
ja seuraa sen esimerkkiä.
Tetan ja Gicurasin välillä -
on ainutlaatuinen side.
Teta rinnallaan -
Gicurasi on pysynyt vallassa viisi pitkää vuotta.
Ne ovat gorillalauman sydän.
Mutta Gicurasin huippuvuodet ovat jääneet taakse.
Muut odottavat vuoroaan.
Ubwuzu…
17-VUOTIAS
…on lupaava hopeaselkä.
Se on hyvin iso -
ja hyvin vahva,
ja sillä on omat tavoitteensa.
Gicurasin voimat heikkenevät,
ja Ubwuzu haluaa ottaa johtajan paikan.
Mutta toistaiseksi lauman huomio kiinnittyy Tetan poikaseen.
Kuten meille ihmisillekin vastasyntynyt on kiehtova ilmestys.
Koska se on vain muutaman kuukauden ikäinen,
Tetan täytyy vahtia sitä -
varsinkin silloin, kun meno yltyy riehakkaaksi.
Kaikenikäiset gorillat pitävät leikkimisestä.
Se on tärkeä osa siteiden luomista ja ylläpitoa.
Ubwuzua leikkiminen ei kiinnosta.
Se keskittyy Gicurasiin.
Se on kasvanut vanhempaa urosta isommaksi ja yrittää pelotella sitä.
Mutta gorillalauman johtamisessa ei ole kyse vain raa'asta voimasta,
kuten sain itse nähdä vuosia sitten Ruandassa.
"Johtava hopeaselkä on Beethoven, luultavasti 30-vuotias.
Sillä on aggressiivinen askellus."
Se lähestyy. Se on valtavan iso eläin.
Tarkoitan valtava verrattuna ihmiseen.
Se voisi halkaista ihmisen kallon yhdellä nyrkiniskulla.
Beethovenissa oli kuitenkin toinen puoli,
joka paljastui minulle sen ja pikku Pablon suhteen kautta.
Pian tapaamisemme jälkeen Pablon emo katosi.
Pablon oli selviydyttävä omin voimin.
Ilman emonsa suojelua Pablon ikäinen gorilla -
olisi kamppaillut selviytyäkseen.
Mutta sitten tapahtui jotain merkillistä.
Beethoven, jättiläismäinen hopeaselkä, otti Pablon siipiensä suojiin.
Se yritti parhaansa mukaan huolehtia Pablosta kuin sen emo.
Pablo pysytteli aina sen rinnalla.
Se katseli.
Ja se oppi.
Beethoven isähahmonaan -
Pablo alkoi kukoistaa.
Niiden suhde muuttaisi Pablon elämän lopullisesti.
Kuten minun tapaamissani gorilloissa -
on Pablo-ryhmässä nykyäänkin monia erilaisia persoonallisuuksia.
Eräs gorilloista muistuttaa Pabloa.
2-VUOTIAS
Sen lisäksi että Ubi näyttää samalta,
se on yhtä rohkea ja utelias.
Mutta eräs tietty gorilla kiehtoo Ubia aivan erityisesti.
Imfura.
14-VUOTIAS
Imfura on vaikeassa iässä.
Se on aikuistumisen kynnyksellä,
ja sen selkään on alkanut ilmestyä hopeista karvaa.
Mieleltään se on kuitenkin vielä nuori.
Gorillat ovat hyvin sosiaalisia olentoja -
ja elävät erilaisten suhteiden verkostossa.
Suhteet muokkaavat sitä, millaisia ne ovat -
ja millaisia niistä tulee.
Imfuralla on selkeästi leikkisä ja välittävä puoli,
mutta sen koko ja voima ovat sille uusia asioita.
Tämä on huomattu.
Ubwuzu on vahingoittanut Imfuraa vakavasti.
Vaikuttaa julmalta,
mutta jokaisella hopeaselällä on väkivaltainen puoli.
On vain luonnollista, että Ubwuzu yrittää eliminoida kilpailijansa.
Mutta Imfura on vielä nuori,
eikä osannut puolustaa itseään.
Pablo-ryhmä on heräämässä.
3 600 metrin korkeudessa -
ne ovat vuoristovaltakuntansa huipulla.
Ubwuzu on liikkeellä.
Moni hopeaselkä on hallinnut näitä vuoria.
Nyt on Ubwuzun vuoro.
Muut ryhmän jäsenet pitää vielä saada vakuuttuneiksi,
ja Ubwuzu alkaa turhautua.
Tarkoitus ei ole pelotella muita,
vaan näyttää, kuinka pelottava Ubwuzu voi olla.
Kuinka kyvykäs se olisikaan lauman johtajana.
Gicurasi tarkkailee tilannetta.
Jostain syystä se ei reagoi.
Kun katsoo mitä tahansa gorillaa,
ei voi välttyä kuvittelemasta, mitä ne ajattelevat tai tuntevat.
Mitä ne haluavat -
tai aikovat tehdä?
Sitä ei voi tietää varmasti.
Voimme vain tarkkailla ja ihmetellä.
Yksi asia on kuitenkin varma.
Koostaan huolimatta -
gorillat ovat monimutkaisia ja herkkiä olentoja.
Jokaisella on oma, ainutlaatuinen persoonallisuutensa.
Ja kuten me, myös gorillat ovat elämänkokemuksiensa muokkaamia.
Hyvien -
ja pahojen.
Imfuran haavat ovat paranemassa,
mutta se pysyttelee poissa ryhmästä.
Tässä elämänvaiheessa urosgorillat voivat eristäytyä.
Jopa niiden omat perheryhmät alkavat varoa niitä.
Nuoret urokset kuten Imfura päättävät joskus lähteä ryhmästä -
ja perustaa oman perheryhmän.
Joskus niillä ei ole muuta vaihtoehtoa kuin lähteä.
Alueella on muitakin ryhmiä.
Imfura ei näe niitä,
mutta se kuulee ne.
Jotkut ryhmät ovat paljon suurempia ja voimakkaampia kuin Pablo-ryhmä.
Gorillojen suuren määrän ja lukuisten hopeaselkien takia -
väkivaltaisuudet ovat yleisempiä.
Jos jokin näistä suurista ryhmistä löytäisi Imfuran yksinään,
se olisi suuressa vaarassa.
Ubwuzu etsii ruokaa joidenkin perheryhmän jäsenien kanssa.
Pablo-ryhmän alue on noin kahdeksan neliökilometriä,
ja sillä kasvaa monenlaisia kasveja,
joista ryhmän ruokavalio enimmäkseen koostuu.
Mutta gorillat ovat opportunisteja.
Ubwuzu on löytänyt jotain erilaista.
Muurahaisia.
Mutta nämä ovat sotilasmuurahaisia, joilla on vahvat leuat.
Ne purevat takaisin.
Kiihtymys houkuttelee paikalle muita.
Yksi johtavan hopeaselän tehtävistä -
on ohjata ryhmä alueille, joissa on paljon ravintoa -
ja mikä tärkeintä, koota ryhmän yhteen.
Ubwuzun vaikutusvalta kasvaa.
Hopeaselät kommunikoivat monimutkaisilla tavoilla,
ja kehonkieli on tärkeässä roolissa.
Se, missä istuu ja miten liikkuu, kertoo paljon.
Ubwuzu haastaa Gicurasin liikkumalla suoraan sitä kohti.
Ryhmän johtajana Gicurasin pitäisi ottaa haaste vastaan.
Mutta se ei tee mitään.
Teta tarkkailee tilannetta.
Hopeaselkien yhteenotto voi kärjistyä nopeasti.
Ubwuzu hyökkää.
Hopeaselät ovat yli kaksi kertaa aikuisen miehen kokoisia.
Ne ovat moninkertaisesti vahvempia.
Taistelut voivat päättyä kuolemaan.
Ubwuzu selviää vahingoittumattomana.
Mutta Gicurasia ei näy missään.
Gicurasi selvisi taistelusta hengissä,
mutta se on pahasti piesty.
Nuorempi uros dominoi sitä koko ryhmän edessä.
Johtavana naaraana -
Tetan on näytettävä ryhmälle, ketä se tukee.
Se lähtee vanhemman uroksen matkaan.
Ryhmä seuraa perässä.
Johdettuaan ryhmää viisi vuotta -
Gicurasi on ansainnut sen uskollisuuden.
Ubwuzu on torjuttu.
Kaikilla hopeaselillä ei ole sitä, mitä johtajana oloon vaaditaan.
Menestys tai epäonnistuminen riippuu luonteesta.
Tunsin Pablon vain kolmevuotiaana,
mutta jo silloin oli selvää, että sillä oli ainutlaatuinen luonne.
Koska vaikutusvaltainen hopeaselkä oli kasvattanut sen,
se oli 18-vuotiaana valmis ryhtymään johtajaksi.
18-VUOTIAS
Se irtautui ryhmästä perustaakseen oman ryhmänsä: Pablo-ryhmän.
Pablo oli kuitenkin epäsovinnainen johtaja.
Kun kilpaileva hopeaselkä Pablon omasta ryhmästä haastoi sen,
taistelemisen sijaan -
Pablo käytti tilaisuutta hyväkseen ja solmi vahvan liiton sen kanssa.
Korvaamalla aggressiivisuuden yhteistyöllä -
ne saivat yhdessä ryhmän menestymään.
Parhaimmillaan Pablo-ryhmässä oli 65 gorillaa.
Se oli suurin tunnettu vuorigorillaryhmä.
Ryhmässä oli nuori uros, joka itsekin olisi jonain päivänä ryhmän johtaja.
Gicurasi.
Mutta nyt Gicurasin valta-asema on haastettu.
Kysymys kuuluu, taisteleeko se,
vai voiko se oppia tekemään yhteistyötä Ubwuzun kanssa.
Vaikka Ubwuzu kukisti Gicurasin taistelussa,
muu ryhmä ei vieläkään pidä Ubwuzua johtajana.
Ei myöskään Teta.
Ilman johtavan naaraan tukea -
Ubwuzu ei ehkä koskaan saa ryhmää puolelleen.
Tetan uskollisuus saattaa kuitenkin vaihtaa kohdetta.
Se lähtee Gicurasin luota ja liittyy Ubwuzun seuraan -
ilmaisten näin tukensa nuoremmalle urokselle.
Gicurasi siirtyy sivuun.
Ubwuzu on nyt Pablo-ryhmän johtaja.
Se on vasta alkua.
Johtajuuden haltuunotto on yksi asia,
mutta johtajana pysyminen ja ryhmän suojeleminen on kokonaan toinen asia.
Ryhmässä on uusi jäsen.
Se on vuoren toiselta puolelta tullut naaras.
Inyange jätti synnyinryhmänsä -
ja liittyi Pablo-ryhmään, jotta voi perustaa oman perheryhmänsä.
Siirtyminen ei ole helppoa, mutta se on vaistonvaraista käytöstä -
ja estää sukusiitoksen.
Sen pitää muodostaa omat suhteensa täällä,
mutta koska se on yhä vieras Pablo-ryhmässä,
sen pitää olla varovainen.
Ubwuzu ja Gicurasi totuttelevat uuteen suhteeseensa.
Nyt kun Ubwuzu johtaa,
sen on opittava hillitsemään aggressiivisuuttaan,
ja Gicurasin on opittava kunnioittamaan sen auktoriteettia.
Tunnelma on yhä kireä,
mutta niiden kehonkieli viittaa siihen, että yhteistyö saattaa onnistua.
Se rauhoittaa muuta ryhmää.
Unen ja valvetilan rajamailla -
gorillat ilmaisevat voimakasta yhteenkuuluvuuden tunnetta -
sarjalla helliä kosketteluja.
Ne ovat ilmeinen osoitus perheryhmän läheisistä siteistä.
Ryhmän nuoremmat jäsenet lepäävät vain hetken.
Myös Ubi alkaa heräillä.
Se lähtee äitinsä luota tutkimaan ympäristöä.
Imfura toipuu uudesta selkäsaunasta.
Sillä ei enää juurikaan ole merkityksellistä yhteyttä ryhmään.
Ubi näyttää olevan Imfuran ainoa jäljellä oleva ystävä.
Mutta jokin on vialla.
Ubin äiti on lähellä.
Se näyttää viestivän Imfuralle.
"Pysy kaukana poikasestani."
Kaikki kääntävät selkänsä Imfuralle.
Inyange, vastasaapunut naaras,
on tarkkaillut ryhmää jo jonkin aikaa.
Etenkin Tetaa.
Koska Teta on johtava naaras, suhde voi olla tärkeä Inyangelle.
Jos Teta sallii Inyangen oleilla lähellä perheryhmäänsä,
se on viesti muulle ryhmälle.
Teta näyttää toivottavan Inyangen tervetulleeksi.
Se antaa Inyangen jopa pidellä poikastaan.
Nuoret naaraat tekevät tämän vaistomaisesti.
Se valmistaa niitä emoksi tuloon.
Inyangen tulo ryhmään on positiivinen merkki -
sekä Pablo-ryhmälle että Ubwuzulle.
Gorillaryhmät pyrkivät aina kasvamaan.
Joukossa on voimaa.
Inyange on saapunut erityisen hyvään aikaan.
Otettuaan johtajan paikan Ubwuzu haluaa omia jälkeläisiä.
Uusien naaraiden saapumisen -
ja toivottavasti uusien poikasten myötä -
ryhmä voi kasvaa ja tulla vahvemmaksi Ubwuzun johdolla.
Imfura jätettiin pois ryhmästä kuukausia sitten.
Se siirtyy nyt alas vuorelta yksin.
Gorillojen metsän rajalla on muuri.
Imfura on tullut eläinten maailman reunalle.
Se on siirtynyt ihmisten maailmaan.
Alue on ollut asutettuna tuhansia vuosia.
Myös ihmiset ovat riippuvaisia maasta.
Ihmisten ja gorillojen välinen suhde on aina ollut haastava.
Kun olin Ruandassa melkein 50 vuotta sitten,
salametsästys oli ajanut gorillapopulaation sukupuuton partaalle.
Virungavuorilla oli enää vain noin 250 gorillaa.
Ilman Dian Fosseyta vuorigorilloja ei ehkä enää olisi.
Kun salametsästäjät alkoivat tappaa hänen rakastamiaan gorilloja,
hän omisti elämänsä suojellakseen niitä -
kaikin mahdollisin keinoin.
KUKAAN EI RAKASTANUT GORILLOJA ENEMPÄÄ LEPÄÄ RAUHASSA, YSTÄVÄ
Hänen uraauurtava gorillatutkimuksensa jatkui jopa hänen kuolemansa jälkeen.
Vuosien saatossa monet muutkin innostuivat suojelemaan gorilloja -
sekä Ruandassa että sen ulkopuolella.
Pyrkimykset niiden suojeluun olivat yhä menestyksekkäämpiä.
Nykyään Ruandan gorillapopulaatio on suurelta osin elpynyt.
Mutta vaikka populaatio on kasvanut,
vuoret ovat entisellään.
Mitä se merkitsee Imfuralle?
Ja minne se aikoo lähteä?
Paljon gorilloja on ahtautunut samalle alueelle.
Se muuttaa niiden käyttäytymistä ja niiden suhteita toisiinsa.
Imfura ei ole tervetullut Pablo-ryhmään.
Se on ollut ylhäällä vuorella -
ja tullut alas asti.
Vaihtoehdot ovat vähissä.
Siitä saattaa tulla yksinelävä hopeaselkä,
joka on vuoren arvaamattomimpia eläimiä.
Ubwuzun johtoasema on nyt turvattu.
Ryhmä on vakaa, ja se kasvaa.
Siihen on syntynyt kaksi uutta poikasta.
Toinen niistä on Inyangen.
Se on Ubwuzun ensimmäinen johtajana saama jälkeläinen.
Vastasyntyneet gorillat ovat täysin riippuvaisia emoistaan.
Gorillaemot taasen ovat täysin omistautuneita poikasilleen.
Poikasen ensimmäisten elinkuukausien ajan ne ovat erottamattomia.
Inyange on ensimmäistä kertaa emo -
ja ymmärrettävästi hermostunut.
Ubwuzu pitää sitä silmällä -
ja on tehnyt hyvää työtä suojellessaan sitä.
Mutta johtavana hopeaselkänä Ubwuzu ei voi vahtia pelkästään Inyangea.
Ryhmän muutkin naaraat haluavat siltä huomiota.
Nämä esitykset ovat kutsu parittelemaan.
Ubwuzu hyväksyy kutsun -
ja jättää ryhmän suojattomaksi.
Kun Ubwuzun huomio oli muualla,
jotain kamalaa on tapahtunut.
Inyangen poikanen on tapettu.
Vammat viittaavat siihen, että teon takana oli gorilla.
Ryhmän muut naaraat ympäröivät Inyangen.
Vain Inyange tietää, mitä tarkalleen tapahtui -
ja kuka siitä on vastuussa.
Vaikka Inyange tuli ryhmään vasta äskettäin,
sen menetys näyttää koskettaneen kaikkia.
Inyange on siirtynyt kauemmaksi,
mutta ainakaan se ei ole yksin.
Ubwuzu oli poikasen isä,
mutta se ei onnistunut puolustamaan Inyangea ja poikasta.
Inyangen poikasen kuolemasta on kulunut neljä päivää.
Poikasen menettäminen tällä tavoin -
voi aiheuttaa sen, ettei ryhmä enää luota johtajaansa.
Se saattaa jopa hajottaa ryhmän.
Toistaiseksi ryhmä on kerääntynyt Ubwuzun ympärille,
ja Inyange on aivan sen vieressä.
Jokin pelästyttää sen.
Imfura on palannut.
Inyangen reaktio kertoo Ubwuzulle kaiken tarvittavan.
Imfura tappoi Inyangen poikasen.
Se on nyt uhka kaikille.
Ubwuzu hyökkää.
Mutta Imfura on nyt paljon vahvempi.
Gicurasi liittyy kahakkaan.
Imfura pääsee pakoon.
Mutta se ei ole kaukana.
Viimeisen vuoden ajan,
kun se on ollut poissuljettuna ryhmästä,
se ei ole koskaan jättänyt sitä kokonaan.
Mutta nyt se on mennyt liian pitkälle.
Se on tappanut oman perheryhmänsä jäsenen.
Ryhmä on kokoontunut Ubwuzu-johtajansa ympärille.
Se vie ryhmän suorittamaan tehtävää.
Imfura nousee vuorelle,
mutta se ei ole yksin.
Ubwuzu on aivan sen perässä -
Teta ja Gicurasi rinnallaan.
Ne ajavat Imfuraa pois alueelta.
Imfura ylittää vuoren seuraavaan laaksoon yksin.
Ehkä sen oli aina tarkoitus päätyä tänne.
Tai ehkä gorillakaan ei kestä rajattomasti selkäsaunoja.
Imfura saattaa vaeltaa vuorilla vuosikausia yksinään.
Tai ehkä se löytää jonain päivänä oman ryhmänsä.
Aika näyttää sen.
Ainakin yksi ryhmän jäsen tulee kaipaamaan Imfuraa.
Ubi on ehkä liian nuori ymmärtämään tapahtunutta.
Imfura oli kuitenkin sen ystävä.
Nyt sen ystävä on poissa.
Ubi on kuitenkin hyvin mukautuvainen, aivan kuten Pablokin oli.
Se on vakaasti päättänyt saada uuden ison ystävän.
Ubwuzu.
Vuosi on ollut Ubwuzulle vaikea,
mutta se on kasvanut rooliinsa johtajana.
Ehkä ystävyys Ubin kanssa on juuri sitä, mitä se kaipaa elämässään.
Gicurasi ei ole enää johtaja,
mutta sillä on uusi rooli nuoremman ja vahvemman hopeaselän tukijana.
Sillä on paljon tietoa, mikä on suuri apu Ubwuzulle.
Tämä voi hyvinkin olla Gicurasin elämän tärkein rooli.
Tetalla on ollut tärkeä rooli johtajuuden siirrossa,
ja se voi perheryhmineen hyvin.
Sen poikanen on nyt melkein kaksivuotias.
Se vahvistuu sekä voimiltaan -
että luonteeltaan.
Inyangella on ollut rankkaa.
Se menetti ensimmäisen poikasensa,
ja voimme vain kuvitella,
millaisen pysyvän jäljen tapahtuma jättää siihen.
Mutta se on nyt Pablo-ryhmän vakiintunut jäsen -
ja osa jotain, mikä on gorillan elämän ytimessä.
Perhe.
Pablo-ryhmä ei ole täydellinen perhe.
Mikään perhe ei ole sitä.
Mutta ne ovat pysyneet yhdessä hyvin vaikeina aikoina.
Juuri nyt asiat näyttävät Pablo-ryhmän kannalta hyvältä -
kuten myös koko lajin kannalta.
Virungavuorilla elää nykyään yli 600 vuorigorillaa.
Kanta on yli kaksinkertaistunut siitä, kun kävin siellä melkein 50 vuotta sitten.
Se on yksi upeimpia suojelutyön menestystarinoita, jonka olen nähnyt.
Ehkä se johtuu siitä syvällisestä yhteydestä,
jota ihmiset tuntevat gorilloja kohtaan.
Tuo yhteys on säilynyt kanssani koko elämäni.
Ja se kaikki alkoi eräästä erityisestä pikkugorillasta.
Vaikeasta alusta huolimatta -
Pablosta kehittyi vahva ja karismaattinen johtaja.
Se omistautui perheryhmälleen loppuun asti.
Tämä on viimeistä tiedossa olevaa kuvamateriaalia Pablosta.
33-vuotiaana,
puolustaessaan ryhmäänsä kilpailevalta gorillalta,
tämä iso hopeaselkä kuoli.
En koskaan unohda sitä -
enkä sitä vaikutusta, jonka se minuun teki.
Olen sanonut:
"Gorillan kanssa vaihdetussa katseessa on enemmän merkitystä -
kuin minkään muun tuntemani eläimen kanssa."
Olen yhä sitä mieltä.
Se lienee totta.
Tekstitys: Mervi Haavisto