Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
I løpet av mitt liv
har jeg besøkt mange usedvanlige steder.
Jeg har møtt mange fascinerende skapninger.
Men det er noen jeg har følt en spesielt dyp kontakt med.
De har en styrke og vitalitet
som langt overgår vår.
Men når jeg ser på dem,
er det ikke deres størrelse og styrke som fyller meg med ærefrykt.
Det er intelligensen og bevisstheten jeg ser i øynene deres
når de ser tilbake på meg.
De fyller meg med en overveldende følelse av undring og frykt.
Men ikke frykt for dem.
En frykt for at jeg, vi, kan ha oversett noe.
Noe viktig.
En dypere forståelse av hva og hvem de er…
…og hva det kan bety for oss.
Fortalt av David Attenborough
LIVET PÅ JORDEN
Jeg husker første gang jeg møtte fjellgorillaer.
"Mandag 9. januar 1978.
De perfekte kjeglene av Virunga-vulkanene foran oss.
ØST-AFRIKA
Vi starter den halvannen time lange gåturen opp fjellet.
Sakte forvandles det ubestemmelige buskaset til høytliggende regnskog.
Langgrenede trær fulle med puter av epifytter.
Grønne langbladede bregner
med luftig, blek spansk mose overalt.
Vi fant en gruppe hunner og ungdommer i en liten lysning.
Og til min forbauselse lot de meg nærme meg.
Dette ville ikke vært mulig
uten den banebrytende forskningen til Dian Fossey.
Hun bodde blant gorillaene,
og studerte deres liv i detalj."
Fordi vi gjorde som instruert av Dian,
aksepterte de oss på de samme vilkårene.
"Jeg måtte stoppe og utstøte et dypt grynt.
Den betryggende lyden som betyr: 'Her er jeg.'"
Deres syn, deres hørsel, deres luktesans
er så like våre
at vi ser verden på samme måte som de gjør.
Så hvis det var en mulighet for å forlate menneskekroppen
og leve imaginært i en annen skapnings verden,
må det være med en gorilla.
Det jeg ikke sier der,
er at dette skulle egentlig ikke være en film om å møte gorillaer direkte.
Funksjonen til sekvensen
var viktigheten av en gripende tommel og pekefinger.
Vi trodde ikke vi ville komme i kontakt med dem.
Vi skulle bare sitte der og snakke om dem.
De lå på bakken. Jeg snudde meg for å se på kameraet.
Jeg følte noe som presset mot føttene.
Og jeg så ned dit. Der var lille Pablo.
TRE ÅR GAMMEL
Jeg kunne ikke snakke om evolusjonen av tommel og pekefinger.
Jeg bare lot det skje.
Se på dette nydelige, lille vesenet.
Absolutt gripende. Du vil gi ham en klem.
Bare en ren lykkefølelse.
Mange ville trodd var det den viktigste sekvensen
i den serien.
Om ikke i mitt filmede liv.
Det er mer mening og gjensidig forståelse
i å utveksle et blikk med en gorilla
enn noe annet dyr jeg vet om.
Jeg ante ingenting da om det utrolige livet Pablo ville føre…
…eller den arven han ville etterlate seg.
Nå har jeg sjansen til å fortelle Pablos historie
og den til hans etterkommere
som fortsatt bor i fjellsidene i Virunga.
Nesten 50 år senere
står denne gorillafamilien, nå kjent som Pablogruppen,
ved et veiskille i historien sin.
Den dominante sølvryggen og lederen i gruppen er Gicurasi.
27 ÅR GAMMEL
Han er en av de eldste og mest erfarne gorillaene i fjellene.
Og Pablogruppen har hatt en periode med stabilitet under hans ledelse.
Den stabiliteten skyldes delvis hans viktigste allierte.
Teta er den dominante hunnen.
13 ÅR GAMMEL
Hun har gruppens respekt,
og de følger hennes eksempel.
Teta og Gicurasi
deler et unikt bånd.
Med henne ved sin side
har han beholdt makten i fem lange år.
De er hjertet til denne gorillafamilien.
Men Gicurasi er nå langt forbi sin fysiske topp.
Og det er andre som står i køen.
Ubwuzu…
17 ÅR GAMMEL
…en fremadstormende sølvrygg.
Veldig stor,
veldig sterk,
med sine egne ambisjoner.
Gicurasi er i ferd med å miste styrken sin…
…og Ubwuzu vil ta over som leder.
Men for øyeblikket er gruppen fiksert på Tetas baby.
Akkurat som hos oss,
er en nyfødt en kilde til fascinasjon.
Men hun er bare noen måneder gammel,
så Teta må holde henne unna fare.
Spesielt når ting blir litt viltert.
Gorillaer i alle aldre liker å leke.
Det er en viktig del av å knytte og opprettholde bånd.
Men Ubwuzu er ikke interessert i å leke.
Akkurat nå er han fokusert på Gicurasi.
Han har vokst seg større enn den eldre hannen og prøver å true ham.
Men å lede en gorillagruppe handler ikke bare om rå styrke…
…som jeg så selv for mange år siden i Rwanda.
"Den dominante sølvryggen er Beethoven, sikkert 30 år gammel.
Han har en aggressiv holdning."
Han kommer inn, og dette er et digert dyr. Diger sammenlignet med deg.
Bare ett dask fra neven hans kan splitte hodet ditt åpent.
Men Beethoven hadde en annen side av seg,
og den viste seg for meg
gjennom forholdet hans til lille Pablo.
Ikke lenge etter at jeg møtte ham, forsvant moren hans.
Og han måtte klare seg selv.
Uten sin mors beskyttelse, ville en gorilla på Pablos alder
ha slitt med å overleve.
Men så skjedde det noe bemerkelsesverdig.
Beethoven, den gigantiske sølvryggen, tok ham under sin vinge.
Han gjorde sitt beste for å ta vare på ham som moren ville ha gjort.
Og Pablo var alltid ved hans side.
Han så på.
Og han lærte.
Med Beethoven som farsfigur,
begynte Pablo å blomstre.
Det var et forhold som ville forandre Pablos liv for alltid.
Akkurat som gorillaene jeg møtte,
er det mange ulike personligheter innen Pablogruppen i dag.
Og det er en som minner meg om Pablo selv.
TO ÅR GAMMEL
Ikke bare ser han veldig lik ut,
han har visst den samme dristigheten og nysgjerrigheten.
Men han er særlig fascinert av en spesiell gorilla.
Imfura.
14 ÅR GAMMEL
Imfura er i en vanskelig alder.
Han er snart voksen,
og ryggen hans begynner å vise tegn til sølv.
Men han er fortsatt ung til sinns.
Gorillaer er veldig sosiale skapninger,
og eksisterer i et nettverk av forskjellige forhold
som er med på å forme hvem de er,
og hvem de kommer til å bli.
Det er tydelig at Imfura har en leken og omsorgsfull side.
Men størrelsen og styrken hans er nytt for ham.
Og det har ikke gått ubemerket hen.
Imfura har blitt alvorlig skadet av Ubwuzu.
Det virker brutalt,
men alle sølvrygger har en voldelig side.
Og det er naturlig for Ubwuzu å prøve å eliminere konkurrentene.
Men Imfura er fortsatt ung.
Og han visste ikke hvordan han skulle forsvare seg.
Pablogruppen våkner opp.
På 3650 meters høyde
er dette toppen av fjellriket deres.
Ubwuzu er i bevegelse.
Mange sølvrygger har hersket over disse fjellene.
Nå er Ubwuzu klar for sin tur.
Men resten av gruppen er ennå ikke overbevist,
og frustrasjonen hans øker.
Poenget er ikke å skremme dem.
Det er for å vise dem hvor skremmende han kan være.
Hvor dyktig han vil være som deres leder.
Gicurasi følger med.
Men av en eller annen grunn reagerer han ikke.
Når du ser på en gorilla,
kan du ikke unngå å forestille deg hva det er de tenker eller føler.
Hva det er de vil ha,
eller hva de har tenkt å gjøre.
Det er umulig å vite sikkert.
Vi kan bare observere og undre.
Men én ting er sikkert.
Til tross for størrelsen,
er gorillaer komplekse og sensitive skapninger.
Alle er forskjellige,
med sin egen unike personlighet.
Og som oss,
er de formet av alle sine livserfaringer.
De gode
og de dårlige.
Imfuras sår leges…
…men han holder seg unna gruppen.
På dette stadiet av livet kan hanngorillaer bli veldig isolerte.
Og til og med deres egne familier blir usikre på dem.
Unge hanner som Imfura velger av og til å forlate gruppen
for å starte sin egen familie.
Og noen ganger har de ikke noe annet valg enn å dra.
Det er andre grupper der ute.
Imfura kan ikke se dem,
men han kan høre dem.
Og noen av dem er mye større og mektigere enn Pablogruppen.
Med et så stort antall og så mange sølvrygger,
er voldsepisoder vanligere.
Å på egen hånd treffe på en av disse store gruppene
ville vært ekstremt farlig for Imfura.
Ubwuzu leter etter mat med noen i familien.
Pablogruppens rekkevidde er rundt åtte kvadratkilometer…
…og den inneholder mange forskjellige typer planter
som utgjør mesteparten av kostholdet deres.
Men gorillaer er opportunistiske.
Og Ubwuzu har snublet over noe annet.
Maur.
Men dette er hærmaur som har kraftige kjever.
Og de biter tilbake.
Oppstyret tiltrekker seg andre.
En av jobbene til en dominant sølvrygg
er å styre gruppen til gode matområder…
…og enda viktigere, å samle gruppen.
Ubwuzus innflytelse øker.
Sølvrygger kommuniserer på komplekse måter…
…og kroppsspråk spiller en stor rolle.
Hvor du sitter og hvordan du beveger deg sier mye.
Ubwuzu utfordrer Gicurasi
ved å gå rett mot ham.
Som gruppens leder burde Gicurasi konfrontere ham.
Men han gjør ingenting.
Teta følger nøye med.
Konfrontasjoner mellom sølvrygger kan eskalere fort.
Ubwuzu angriper.
Sølvrygger er over dobbelt så store som en voksen mann.
De er mange ganger sterkere.
Og kamper kan ende i døden.
Ubwuzu kommer uskadd fra det.
Men det er ingen tegn til Gicurasi.
Gicurasi har overlevd kampen.
Men han har blitt kraftig slått.
Dominert av den yngre hannen foran hele gruppen.
Som dominant hunn
må Teta vise gruppen hvem hun støtter.
Hun drar med den eldre hannen.
Og gruppen følger henne.
Etter å ha ledet i fem år,
har Gicurasi gjort seg fortjent til deres lojalitet.
Ubwuzu har blitt avvist.
Ikke alle sølvrygger har det som trengs for å lede.
Suksess eller fiasko handler til slutt om personlighet.
Jeg kjente kun Pablo som treåring.
Men det var tydelig at han var en unik personlighet, selv da.
Han ble adoptert og oppdratt av en mektig sølvrygg,
og innen han var 18
var han klar til å lede selv.
18 ÅR GAMMEL
Han dro for å danne sin egen gruppe,
Pablogruppen.
Men Pablo var en ukonvensjonell leder.
Da han ble utfordret av en rivaliserende sølvrygg fra sin egen gruppe,
i stedet for å slåss,
grep Pablo muligheten til å danne en mektig allianse med ham.
Ved å erstatte aggresjon med samarbeid,
gjorde de sammen gruppen stadig sterkere.
På sitt største besto Pablogruppen av 65,
den største registrerte gruppen av fjellgorillaer.
Og blant dem var det en ung hann som en dag selv skulle bli leder.
Gicurasi.
Men nå blir Gicurasis dominans utfordret.
Spørsmålet er, kjemper han imot,
eller kan han lære å samarbeide med Ubwuzu?
Til tross for at han vant kampen mot Gicurasi,
blir Ubwuzu fortsatt ikke anerkjent som leder av resten av gruppen.
Eller Teta.
Uten støtte fra den dominante hunnen,
vil Ubwuzu kanskje aldri overbevise gruppen.
Men Tetas lojalitet kan endre seg.
Ved å forlate Gicurasis side og bli med Ubwuzu,
signaliserer hun sin støtte til den yngre hannen.
Og Gicurasi trer til side.
Ubwuzu er nå lederen av Pablogruppen.
Men dette er bare starten.
Å ta over ledelsen er én ting.
Å holde seg på toppen og holde alle trygge er noe annet.
Det er en nykomling i gruppen,
en innvandret hunn fra den andre siden av fjellet.
Inyange har forlatt gruppen hun ble født inn i,
og sluttet seg til Pablogruppen
så hun kan starte sin egen familie.
6 ÅR GAMMEL
Det er en vanskelig beslutning, men en drevet av instinkt.
Og det forhindrer innavl.
Hun må skape sine egne forhold her,
men hun er fortsatt en fremmed for Pablogruppen
og må være forsiktig.
Ubwuzu og Gicurasi tilpasser seg til deres nye forhold.
Nå som Ubwuzu har ledelsen,
må han lære seg å dempe aggresjonen sin,
og Gicurasi må lære seg å respektere hans autoritet.
Det er fortsatt anspent,
men kroppsspråket tyder på at et slags samarbeid kan utvikle seg,
noe som beroliger resten av gruppen.
Mens de svever inn og ut av bevisstheten,
uttrykkes en sterk følelse av samhold og tilhørighet
i en rekke av ømme fysiske berøringer.
De nære og umiskjennelige båndene i en tett sammensveiset gorillafamilie.
De yngre medlemmene i gruppen vil bare hvile til et visst punkt.
Ubi rører også på seg.
Og han forlater moren sin for å utforske.
Imfura kommer til hektene etter nok en runde med juling.
Han har nå mistet nesten all kontakt av betydning med gruppen.
Det virker som om Ubi er Imfuras eneste gjenværende venn.
Men noe er feil.
Ubis mor er i nærheten.
Hun later til å sende en beskjed til Imfura.
"Hold deg unna babyen min."
Alle vender Imfura ryggen.
Inyange, den nylig ankomne hunnen,
har observert gruppen en stund nå.
Spesielt Teta.
Som dominant hunn,
kan dette bli et veldig viktig forhold for Inyange.
Hvis Teta tillater Inyange å være nær familien hennes,
vil det sende en beskjed til resten av gruppen.
Og Teta ser ut til å ønske henne velkommen.
Hun lar til og med Inyange få holde babyen hennes.
Unge hunner gjør dette instinktivt.
Det forbereder dem på moderskapet.
Inyanges ankomst er et positivt tegn
for både Pablogruppen og for Ubwuzu.
Gorillafamilier ønsker alltid å vokse.
Man står sterkere sammen.
Inyange har ankommet på et særlig godt tidspunkt.
Ubwuzu, gruppens nye leder, er ivrig på å få egne barn.
Med nye hunner på vei…
…og forhåpentligvis nye babyer på vei,
kan gruppen vokse
og bli mektigere under Ubwuzus ledelse.
Imfura har vært ekskludert fra gruppelivet i mange måneder.
Han beveger seg nå ned fjellet alene.
En mur markerer grensen av gorillaskogen.
Imfura har nådd ytterkanten av deres verden.
Han har krysset inn i menneskeverdenen.
Folk har bodd her i tusenvis av år.
Og de er også avhengige av landet.
Forholdet mellom mennesker og gorillaer
har alltid vært vanskelig.
Da jeg var i Rwanda for nesten 50 år siden,
hadde krypskyttere drevet gorillabestanden til randen av utryddelse.
Det var bare rundt 250 gorillaer igjen i Virungafjellene.
Det ville kanskje ikke vært fjellgorillaer i det hele tatt,
hadde det ikke vært for Dian Fossey.
Da krypskyttere begynte å drepe gorillaer hun hadde lært å kjenne og elske,
viet hun livet sitt til å beskytte dem…
…på alle mulige måter.
INGEN ELSKET GORILLAER MER HVIL I FRED, KJÆRE VENN
Selv etter hennes død,
fortsatte hennes banebrytende studie av gorillaer.
Oppigjennom årene
ble mange andre inspirert til å beskytte gorillaene
fra Rwanda og utenfor.
Og forsøk på å verne dem ble stadig mer vellykket.
I dag er Rwandas gorillapopulasjon nærmest gjenopprettet.
Men selv om bestanden har vokst,
har ikke fjellene det.
Hva betyr dette for Imfura?
Og hvor går han herfra?
Mange gorillaer klemmes inn i samme rom.
Det endrer oppførselen deres og deres forhold til hverandre.
Imfura er ikke velkommen i Pablogruppen.
Han har vært oppe i fjellet
og helt nede.
Han går tom for alternativer.
Hans skjebne er kanskje å være en ensom sølvrygg,
de mest uforutsigbare dyrene på fjellet.
Ubwuzu sitter nå trygt på toppen.
Gruppen er stabil, og den vokser.
Det er to helt nye babyer…
…og en av dem er Inyanges.
Ubwuzus første avkom som leder.
Nyfødte gorillaer er helt avhengige av mødrene sine.
Og gorillamødre er helt dedikerte til barna sine.
De er uatskillelige i de første månedene av livet.
Inyange er mor for første gang,
og forståelig nok nervøs.
Ubwuzu holder godt øye med henne,
og han har gjort en god jobb med å beskytte henne.
Men som den dominante sølvryggen,
kan ikke Ubwuzu bare passe på Inyange.
Det er andre hunner som vil ha oppmerksomheten hans.
Denne oppførselen er en invitasjon til paring.
Ubwuzu aksepterer,
og etterlater gruppen ubeskyttet.
Mens Ubwuzu var distrahert,
har noe forferdelig skjedd.
Inyanges baby har blitt drept.
Skadene tyder på at en gorilla var ansvarlig.
De andre hunnene i gruppen slår ring om henne.
Bare Inyange vet nøyaktig hva som skjedde…
…og hvem som er ansvarlig.
Hun er kanskje en nykomling i gruppen,
men tapet hennes later til å ha påvirket alle.
Inyange har trukket seg unna.
Men hun er i det minste ikke alene.
Ubwuzu var babyens far.
Men han mislyktes i å forsvare Inyange og babyen deres.
Det har gått fire dager siden Inyanges baby ble drept.
Å miste en baby på denne måten
kan gjøre at gruppen mister tilliten til lederen sin,
og kan til og med splitte gruppen.
Men foreløpig er de samlet rundt Ubwuzu.
Og Inyange er der ved hans side.
Noe har skremt henne.
Imfura har kommet tilbake.
Reaksjonen hennes forteller Ubwuzu alt han trenger å vite.
Imfura drepte Inyanges baby.
Og han er nå en trussel mot alle.
Ubwuzu angriper.
Men nå er Imfura mye sterkere.
Gicurasi kaster seg inn.
Imfura kommer seg unna.
Men han har ikke dratt langt.
I det siste året,
selv om han har vært ekskludert fra gruppen,
har han aldri forlatt den fullstendig.
Men nå har han gått over streken.
Han har drept et medlem av sin egen familie.
Gruppen er samlet rundt sin leder, Ubwuzu.
Og nå leder han dem på et oppdrag.
Imfura er på vei opp i fjellene.
Men han er ikke alene.
Ubwuzu er like bak,
med Teta og Gicurasi ved sin side.
De skyver Imfura helt ut.
Imfura krysser inn i neste dal alene.
Kanskje ville han alltid ende opp her.
Eller kanskje det bare er så mye juling en gorilla kan tåle.
Imfura må kanskje nå vandre i fjellene alene i årevis.
Eller kanskje han finner sin egen familie en dag.
Det vil tiden vise.
Det er minst ett medlem av gruppen som vil savne Imfura.
Ubi er nok for ung til å forstå hendelsene som har utspilt seg her.
Men Imfura var vennen hans.
Og nå har vennen hans dratt.
Men Ubi, akkurat som lille Pablo, er veldig tilpasningsdyktig.
Og han virker fast bestemt på å få en ny stor venn.
Ubwuzu.
Det har vært et prøvende år for Ubwuzu,
men han har vokst inn i rollen som leder.
Og nå er kanskje et vennskap med Ubi akkurat det han trenger i livet sitt.
Gicurasi er ikke lenger sjefen her,
men han fyller en ny rolle ved å støtte en yngre, sterkere sølvrygg.
Han har mye kunnskap og vil være til stor hjelp for Ubwuzu.
Dette kan være hans livs viktigste rolle.
Teta har spilt en avgjørende rolle ved å støtte lederskiftet.
Og hun og familien har det bra.
Babyen hennes er nå nesten to år gammel.
Hun vokser både i styrke
og i karakter.
Inyange har hatt det tøft.
Hun mistet sin første baby, og vi kan bare forestille oss
at dette vil ha en varig innvirkning på henne.
Men hun er nå et etablert medlem av Pablogruppen…
…og en del av noe som er selve kjernen av gorillalivet.
Familie.
Pablogruppen er ikke den perfekte familie.
Ingen familie er det.
Men de har holdt sammen gjennom vanskelige tider.
Og nå ser ting mer lovende ut for Pablogruppen…
…som de gjør for arten som helhet.
I dag er det over 600 fjellgorillaer
spredt utover Virungafjellene.
Bestanden har mer enn doblet seg siden jeg var der for nesten 50 år siden.
Det er en av de største suksesshistoriene innen dyrevern som jeg har sett .
Og kanskje det skyldes den dype forbindelsen
folk føler med gorillaer.
Det er en forbindelse som har blitt hos meg hele mitt liv.
Og det hele begynte med en spesiell liten gorilla.
Til tross for en tøff start på livet,
ble Pablo en sterk og karismatisk leder.
Han var hengiven til familien sin til siste slutt.
Dette er litt av det siste kjente filmopptaket av Pablo.
Som 33-åring,
mens han forsvarte gruppen mot en rivaliserende gorilla,
ble den store sølvryggen drept.
Jeg vil aldri glemme ham…
…eller påvirkningen han hadde på meg.
Ordene jeg bruker er:
"Det er mer mening i å utveksle et blikk med en gorilla
enn med noe annet dyr jeg vet om."
Og det står jeg ved.
Jeg tror det er sant.
Tekst: Geir Amundsen