Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Under min tid på jorden har jag besökt många otroliga platser.
Jag har träffat många fascinerande varelser.
Men med vissa har jag fått kontakt på djupet.
De har en styrka och vigör
som långt överträffar vår.
Men när jag ser på dem,
är det inte deras storlek och kraft som fyller mig med vördnad.
Det är intelligensen och närvaron jag ser i deras ögon
när de ser tillbaka på mig.
De ger mig en överväldigande känsla av förundran
och av fruktan.
Men jag är inte rädd för dem.
Rädslan handlar om att jag och vi kan ha missat något.
Något viktigt.
En djupare förståelse om vad och vilka de är…
…och vad det kan betyda för oss.
DAVID ATTENBOROUGH: BERÄTTELSEN OM EN GORILLA
LIV PÅ JORDEN
Jag minns den första gången jag träffade bergsgorillor.
"Måndagen den 9 januari 1978.
De konformade Virungavulkanerna siktas därframme.
RWANDA: ÖSTAFRIKA
Vi påbörjar den en och en halv timme långa vandringen uppför berget.
Buskvegetationen övergår långsamt till regnskog.
Här syns långa grenar täckta av kuddar med epifyter.
Gröna, bandbladiga ormbunkar
med revor av blek spansk mossa syns överallt.
Vi hittade en grupp honor och ungdomar i en liten glänta.
Och till min förvåning lät de mig komma nära.
Det här hade inte varit möjligt
utan Dian Fosseys pionjärarbete.
Hon bodde tillsammans med gorillorna
och studerade deras liv i detalj."
Vi följde Dians instruktioner
och blev accepterade på samma villkor.
"Jag tog en paus och grymtade djupt. Det är ett lugnande ljud.
Det betyder: 'Jag är här.'"
Deras syn, hörsel och luktsinne
är så lika våra
att vi ser världen på samma sätt som de gör.
Om det fanns en möjlighet att fly från att vara människa
för att leva i en annan varelses värld,
då kan det ske med en gorilla.
Det jag inte säger där
är att filmen inte skulle handla om direkta gorillamöten.
Den här sekvensen handlade om
vikten av att ha motsättliga tummar och pekfingrar.
Vi trodde inte att vi skulle få kontakt med djuren.
Vi skulle bara sitta där och prata om dem.
Jag såg mig om. De låg på marken. Jag vände mig om och såg in i kameran.
Då kände jag en tyngd på fötterna.
Och när jag tittade ner såg jag lille Pablo.
PABLO: TRE ÅR
Då kunde jag inte prata om tummen och pekfingret.
Jag var bara i stunden.
Den här rara lilla varelsen…
Närvaron var så total. Man ville krama honom.
Det var… ren lycka.
Många ser det som den viktigaste sekvensen
i den serien.
Och kanske i hela mitt filmade liv.
Det finns mer mening och ömsesidig förståelse
i mötet med en gorillas blick
än hos något annat djur.
Vid det tillfället visste jag inget om vilket otroligt liv Pablo skulle leva…
…eller vilket arv han skulle lämna efter sig.
Nu har jag möjligheten
att berätta historien om Pablo och hans ättlingar.
De bor fortfarande på Virungas bergssluttningar.
Nästan 50 år senare
befinner sig den här gorillafamiljen, som nu kallas Pablo-gruppen,
vid ett viktigt vägskäl.
Den här silverryggen är gruppens ledare. Han heter Gicurasi.
GICURASI: 27 ÅR
Han är en av de äldsta och mest erfarna gorillorna på berget.
Och gruppen har haft en stabil tillvaro då han har varit ledare.
Stabiliteten har möjliggjorts tack vare hans viktigaste allierade.
Teta är gruppens alfahona.
TETA: 13 ÅR
Gruppen respekterar henne och följer henne.
Teta och Gicurasi
har en särskild kontakt.
Med henne vid sin sida,
har han lett gruppen i fem långa år.
De är den här gorillafamiljens hjärta.
Men Gicurasi är inte längre i fysisk toppform.
Och andra står på kö.
Ubwuzu…
UBWUZU: 17 ÅR
…är en ung, kraftfull silverrygg.
Han är väldigt stor
och väldigt stark.
Och han har egna ambitioner.
Gicurasi är inte lika stark som förut…
…och Ubwuzu vill bli den nya ledaren.
Men just nu fokuserar gruppen på Tetas unge.
Precis som för oss
är en nyfödd individ fascinerande.
Hon är bara några månader gammal,
så Teta måste skydda henne väl,
särskilt när det blir lite bråkigt.
Gorillor i alla åldrar gillar att leka.
Det är en viktig del i att skapa och upprätthålla relationer.
Men Ubwuzu är inte intresserad av att leka.
Istället fokuserar han på Gicurasi.
Han är större än den äldre hanen och försöker skrämma honom.
Men att leda en gorillagrupp handlar inte bara om råstyrka…
Det såg jag själv för många år sen, i Rwanda.
"Den dominerande silverryggen heter Beethoven. Han är 30 år gammal.
Han har en aggressiv gångstil."
Han kom emot oss, och han var enorm.
Alltså… jämförelsevis med dig, till exempel.
Ett slag med hans näve kunde spräcka ens huvud.
Men Beethoven hade även en annan sida,
och det såg jag tydligt när han umgicks med lille Pablo.
Strax efter att jag träffade Pablo försvann hans mor
och han fick klara sig själv.
Utan en mors beskydd hade en gorilla i Pablos ålder
behövt kämpa för att överleva.
Men då hände något anmärkningsvärt.
Beethoven, den gigantiska silverryggen, tog honom under sina vingar.
Han försökte ta hand om honom som en mor skulle ha gjort.
Och Pablo var alltid vid hans sida.
Han iakttog.
Och han lärde sig.
Med Beethoven som fadersfigur,
frodades Pablo.
Det var ett förhållande som skulle förändra Pablos liv för alltid.
Precis som hos gorillorna jag träffade,
finns det idag många olika personligheter inom Pablo-gruppen.
Och en av dem påminner om Pablo.
UBI: 2 ÅR
De är lika till utseeendet,
och han verkar ha samma djärvhet och nyfikenhet.
Men han är väldigt fascinerad av en specifik gorilla.
Imfura.
IMFURA: 14 ÅR
Imfura är i en svår ålder.
Han står på gränsen till vuxenlivet,
och ryggen har fått stråk av silver.
Men hans sinne är ännu ungt.
Gorillor är väldigt sociala varelser
och existerar i ett nätverk av olika relationer.
Relationerna formar både deras beteende och vidare utveckling.
Det är uppenbart att Imfura har en lekfull och omtänksam sida.
Men hans storlek och styrka är ännu nya för honom.
Och det har inte gått obemärkt förbi.
Imfura har skadats svårt av Ubwuzu.
Det verkar brutalt,
men varje silverrygg har en våldsam sida.
Och det är naturligt för Ubwuzu att försöka eliminera sina konkurrenter.
Men Imfura är fortfarande ung.
Och han visste inte hur han skulle försvara sig.
Pablo-gruppen vaknar.
De befinner sig på 3 700 meters höjd, högst upp i gruppens bergsrike.
Ubwuzu rör på sig.
Många silverryggar har härskat över de här bergen.
Nu är Ubwuzu redo att ta över.
Men resten av gruppen är ännu inte övertygade,
och hans frustration ökar.
Han vill inte skrämma dem.
Han vill visa dem hur skrämmande han kan vara.
Och hur kapabel han skulle vara som deras ledare.
Gicurasi iakttar det hela.
Men av någon anledning reagerar han inte.
När man ser på en gorilla,
föreställer man sig gärna vad de tänker eller känner.
Vad vill de?
Vad tänker de göra?
Det är omöjligt att veta säkert.
Vi kan bara observera och undra.
Men en sak är säker.
Trots storleken
är gorillor komplexa och känsliga varelser.
Alla är olika,
och alla har specifika personligheter.
Och precis som vi,
formas de av sina livserfarenheter.
De goda…
…och de svåra.
Imfuras sår läker…
…men han håller sig undan från gruppen.
I detta skede av livet kan gorillahanar bli väldigt isolerade.
Och deras egna familjer kan agera avvisande.
Unga hanar som Imfura väljer ibland att lämna sin grupp
för att bilda en egen familj.
Och ibland har de inget annat val, utan tvingas gå.
Det finns andra grupper där ute.
Imfura kan inte se dem,
men han kan höra dem.
Och vissa är större och mäktigare än Pablo-gruppen.
Med så stora grupper och så många silverryggar,
är våldsamma utbrott allt mer vanliga.
Att bli överrumplad ensam av en av dessa stora grupper
skulle vara extremt farligt för Imfura.
Ubwuzu letar efter mat ihop med några familjemedlemmar.
Pablo-gruppens område är nästan åtta kvadratkilometer stort
och där finns många olika sorters växter
som utgör största delen av deras kost.
Men gorillor är opportunistiska.
Och Ubwuzu har hittat något annat.
Myror.
Men det här är soldatmyror. De har starka käkar.
Och de biter tillbaka.
Spänningen lockar till sig andra.
Det är den dominanta silverryggens jobb att visa gruppen var de kan hitta mat.
Och ännu viktigare är att skapa sammanhållning i gruppen.
Ubwuzus inflytande växer.
Silverryggar kommunicerar på komplexa sätt…
och kroppsspråket spelar stor roll.
Var man sitter och hur man rör sig säger mycket.
Ubwuzu utmanar Gicurasi
genom att röra sig rakt mot honom.
Som gruppens ledare borde Gicurasi attackera Ubwuzu.
Men han gör ingenting.
Teta iakttar noga.
Konfrontationer mellan silverryggar kan eskalera snabbt.
Ubwuzu attackerar.
Silverryggar är mer än dubbelt så stora som en vuxen man.
Och de är många gånger starkare.
Dessa slagsmål kan ha dödlig utgång.
Ubwuzu kommer tillbaka och är oskadd.
Men Gicurasi syns inte till.
Gicurasi har överlevt striden.
Men han har blivit svårt misshandlad.
Den yngre hanen vann över honom då hela gruppen såg på.
Som alfahona
måste Teta måste visa gruppen vem hon stöttar.
Hon går iväg med den äldre hanen.
Och gruppen följer efter.
Efter att ha varit deras ledare i fem år
har Gicurasi förtjänat gruppens lojalitet.
Ubwuzu har avvisats.
Det är inte alla silverryggar som har vad som krävs för att bli ledare.
Framgång eller misslyckande beror på ens personlighet.
Jag kände bara Pablo som treåring.
Men redan då var det tydligt att han hade en unik personlighet.
Efter att ha blivit adopterad och uppfostrad av en stor silverrygg,
så var han som 18-åring själv redo att bli ledare.
PABLO: 18 ÅR
Han valde att bilda sin egen grupp.
Pablo-gruppen.
Men Pablo var en okonventionell ledare.
När han utmanades av en rivaliserande silverrygg
från sin egen grupp…
Istället för att slåss, valde Pablo att bilda allians med honom.
Genom att ersätta aggression med samarbete,
kunde de tillsammans göra gruppen starkare.
När de var som flest bestod Pablo-gruppen av 65 individer.
Det är den största grupp bergsgorillor man känt till.
Och bland dem fanns en ung hane som en dag själv skulle bli ledare.
Gicurasi.
Men nu utmanas Gicurasi.
Och frågan är… Kommer han att kämpa emot,
eller kan han lära sig att samarbeta med Ubwuzu?
Trots att han vann slagsmålet mot Gicurasi,
har Ubwuzu inte fått gruppens erkännande.
Teta erkänner honom inte heller.
Utan stöd från alfahonan
kanske Ubwuzu aldrig vinner gruppens förtroende.
Men Tetas lojalitet ser ut att förändras.
Genom att lämna Gicurasis sida och följa Ubwuzu,
signalerar hon att hon stödjer den yngre hanen.
Och då kliver Gicurasi åt sidan.
Nu är Ubwuzu ledare för Pablo-gruppen.
Men det här är bara början.
Att ta över ledarskapet är en sak.
Att förbli ledare och hålla alla trygga är något helt annat.
Det finns en ny individ i gruppen,
en hona från andra sidan berget.
Inyange lämnade gruppen där hon föddes
och gick med i Pablo-gruppen för att starta en egen familj.
INYANGE: 6 ÅR
Det var svårt för henne, men beslutet togs instinktivt.
Och det förhindrar inavel.
Hon måste bygga sina egna relationer här,
och hon är fortfarande en främling i Pablo-gruppen
så hon får gå försiktigt fram.
Ubwuzu och Gicurasi anpassar sig till den nya dynamiken.
Nu när Ubwuzu bestämmer,
måste han lära sig att dämpa sin aggression,
och Gicurasi måste lära sig att respektera hans auktoritet.
Läget är fortfarande spänt,
men deras kroppsspråk antyder att de börjar komma överens,
och det gör att hela gruppen blir lugnare.
Mellan sömn och vaka
blir en stark känsla av samhörighet och tillhörighet tydlig
genom ömsesidig och nära fysisk kontakt.
Det är de intima och omisskännliga banden hos en sammansvetsad gorillafamilj.
De yngre i gruppen sover bara korta perioder.
Ubi rör också på sig.
Och han går ifrån sin mamma för att gå på upptäcksfärd.
Imfura återhämtar sig efter ännu ett slagsmål.
Han har förlorat nästan all meningsfull kontakt med gruppen.
Ubi verkar vara den enda vän Imfura har kvar.
Men det är något som inte stämmer.
Ubis mamma är i närheten.
Hon verkar kommunicera med Imfura.
"Håll dig borta från min unge."
Nu vänder alla Imfura ryggen.
Inyange, den nyanlända honan,
har observerat gruppen ett tag.
Särskilt Teta.
Eftersom hon är alfahona
kan det vara en viktig relation för Inyange.
Om Teta tillåter Inyange att komma nära familjen,
då påverkar det resten av gruppdynamiken.
Och Teta verkar välkomna henne.
Inyange får till och med hålla hennes unge.
Det är en instinkt hos unga honor.
På så sätt förbereder de sig för att bli mödrar.
Inyanges ankomst är ett positivt tecken
för Pablo-gruppen och Ubwuzu.
Gorillafamiljer vill alltid växa.
En större grupp är starkare.
Inyange har anlänt vid ett särskilt bra tillfälle.
Ubwuzu, som nu tagit över som ledare, vill ha egna ungar.
När nya honor anländer…
leder det förhoppningsvis till fler ungar.
Då kan gruppen växa
och bli mäktigare under Ubwuzus ledning.
Imfura har uteslutits från grupplivet under många månader.
Nu rör han sig ensam nedför berget.
En mur markerar var gorillornas skog tar slut.
Imfura står vid rikets gräns.
Nu ger han sig in i människornas värld.
Här har människor bott i flera tusen år.
De lever också av det jorden kan ge.
Förhållandet mellan människor och gorillor
har alltid varit svårnavigerat.
När jag var i Rwanda för nästan 50 år sen
hade tjuvjakt lett till att gorillopopulationen nästan utrotats.
Då fanns det bara 250 gorillor kvar i Virungabergen.
Och bergsgorillorna kanske inte hade överlevt
om det inte hade varit för Dian Fossey.
När tjuvskyttar dödade de gorillor som hon hade lärt känna och älska
ägnade hon sitt liv åt att skydda dem
på alla möjliga sätt.
INGEN ÄLSKADE GORILLOR MER VILA I FRID, KÄRA VÄN
Även efter hennes död
har hennes banbrytande gorillastudier kunnat fortsätta.
Under åren har många andra arbetat med att skydda gorillorna,
både i Rwanda och på andra platser.
Och arbetet med att skydda dem har fått stor genomslagskraft.
Idag har Rwandas gorillapopulation i stort sett återhämtat sig.
Nu har antalet individer ökat, men bergens yta förblir densamma.
Vad betyder det för Imfura?
Vart ska han ta vägen?
Många gorillor tvingas dela på samma markområden.
Det förändrar deras beteende och hur de förhåller sig till varandra.
Imfura är inte välkommen i Pablo-gruppen.
Han har vandrat hela vägen uppför berget
och hela vägen ner.
Nu har han inga fler alternativ.
Han kanske måste bli en ensam silverrygg.
De är de mest oförutsägbara djuren på berget.
Ubwuzu sitter säkert som ledare.
Gruppen är stabil, och den växer.
Det finns nu två nyfödda ungar…
och en av dem är Inyanges.
Det är Ubwuzus första avkomma som ledare.
Nyfödda gorillor är helt beroende av sina mödrar.
Och gorillamammor fokuserar helt på sina ungar.
De är oskiljaktiga under de första månaderna.
Inyange är mamma för första gången,
och förståeligt nog är hon nervös.
Ubwuzu håller ett öga på henne,
och han har skyddat henne väl.
Men som gruppens ledare
kan Ubwuzu inte bara vaka över Inyange.
Det finns andra honor som vill ha hans uppmärksamhet.
Det här är en inbjudan till parning.
Ubwuzu accepterar,
och lämnar gruppen oskyddad.
Medan Ubwuzu var distraherad,
hände något förfärligt.
Inyanges unge har dödats.
Skadorna tyder på att en gorilla var ansvarig.
De andra honorna samlas kring henne.
Bara Inyange vet exakt vad som hände,
och vem som bär ansvaret.
Hon må vara en nykomling i gruppen,
men hennes förlust verkar ha påverkat alla.
Inyange har dragit sig undan.
Men hon är ändå inte ensam.
Ubwuzu var far till ungen.
Men han misslyckades med att försvara Inyange och ungen.
Det har gått fyra dagar sedan Inyanges unge dödades.
Att förlora en nyfödd på det här sättet
kan innebära att gruppen förlorar förtroendet för sin ledare,
och det kan till och med splittra gruppen.
Men än så länge samlas alla kring Ubwuzu.
Och Inyange håller sig vid hans sida.
Något har skrämt henne.
Imfura är tillbaka.
Hennes reaktion gör att Ubwuzu förstår vad som hände.
Imfura dödade Inyanges unge.
Och nu är han ett hot mot alla.
Ubwuzu attackerar.
Men nu är Imfura mycket starkare.
Gicurasi ansluter.
Imfura kommer undan.
Men han håller sig i närheten.
Under året som gått,
medan han har varit utesluten från grupplivet,
har han aldrig lämnat gruppen helt.
Men nu har han gått över gränsen.
Han har dödat en familjemedlem.
Gruppen samlas runt sin ledare, Ubwuzu.
Nu har han ett uppdrag åt dem.
Imfura är på väg uppför berget.
Men han är inte ensam.
Ubwuzu är honom hack i häl,
tillsammans med Teta och Gicurasi.
De förskjuter Imfura.
Imfura vandrar in i nästa dal, helt ensam.
Kanske var det meningen att han skulle hamna här.
Eller så kan en gorilla bara stå ut med ett visst antal motgångar.
Kanske kommer Imfura att vandra ensam i bergen i åratal.
Eller så hittar han en egen familj en dag.
Det får tiden utvisa.
Men det finns en medlem i gruppen som kommer att sakna Imfura.
Ubi är nog för liten för att förstå vad som har hänt.
Men Imfura var hans vän.
Och nu är hans vän borta.
Men Ubi, precis som lille Pablo, är väldigt anpassningsbar.
Och hans plan verkar vara att skaffa en ny stor vän.
Ubwuzu.
Det har varit ett svårt år för Ubwuzu,
men han har utvecklats i rollen som ledare.
Och att vara vän med Ubi är kanske exakt vad han behöver.
Gicurasi är inte längre gruppens ledare.
Hans nya roll är att stötta en yngre, starkare silverrygg.
Han äger mycket kunskap och lär bli till stor hjälp för Ubwuzu.
Det här kan vara den viktigaste rollen i hans liv.
Teta har varit mycket viktig under ledarskapsövergången.
Och hon och hennes familj mår bra.
Hennes unge är nästan två år gammal.
Hon utvecklas både i styrka och personlighet.
Inyange har haft det tufft.
Hon förlorade sin första unge, och vi kan bara föreställa oss
att det kommer att ha en bestående inverkan på henne.
Men nu är hon en etablerad medlem i Pablo-gruppen
och hon ingår i det som är gorillalivets hjärta.
Familjen.
Pablo-gruppen är inte en perfekt familj.
Ingen familj är perfekt.
Men de har hållit ihop genom svåra tider.
Och nu ser framtiden ljusare ut för Pablo-gruppen…
…och även för arten som helhet.
Idag finns det fler än 600 bergsgorillor i Virungabergen.
Populationen har mer än fördubblats sen jag var där för nästan 50 år sen.
Det är en av de bästa framgångshistorierna inom djurskydd som jag känner till.
Och kanske hänger det ihop med den djupa kontakt
som vi människor har med gorillor.
Kontakten har funnits kvar hos mig hela livet.
Och allt började med en speciell liten gorilla.
Trots en svår start i livet,
blev Pablo en stark och karismatisk ledare.
Han var sin familj hängiven, ända till slutet.
Det här är det sista filmmaterialet med Pablo.
Då han var 33 år gammal
försvarade han gruppen mot en rival,
och det var så den store silverryggen dog.
Jag glömmer honom aldrig…
…eller hur han påverkade mig.
Orden jag använder är:
"Det finns mer mening i mötet med en gorillas blick
än hos något annat djur jag känner till."
Och så säger jag än.
För mig är det sant.