[Musik spelar]
Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Akilles... du är fortfarande här.
Och du, Odysseen... fortfarande på vandring.
Vi var legender en gång. Vi stred för något större än oss själva.
Och för vad?
Nu är vi inget annat än viskningar i vinden. Glömda.
Känner de ens till mitt namn längre?
Spelar det någon roll? Kanske inte.
Jag är bara på genomresa, Akilles.
En skugga på genomresa. Fångad mellan världarna.
Ithaka ropar på mig. Penelope väntar.
Min resa är inte över än. Inte än.
Jag drar vidare. Du stannar.
Det är vår förbannelse, min vän.
Jag förstår... Att ha varit en krigare, en hjälte...
och sedan komma hit och tyna bort i intet. En skugga.
Jag hade hellre levt som en enkel man, bonde eller vad som helst.
Allt, bara inte det här!
Gå till henne. Gå hem.
Hitta det du har jagat i alla dessa år.
Lev det liv som vi aldrig fick.
Du ville alltid ha fred. Och kanske är det därför du aldrig fann den.
Gudarna ger oss aldrig det vi verkligen begär.
Gudarna. Tror du att de fortfarande bryr sig om oss? Tror du att de ens minns oss?
Naturligtvis minns de oss! De har inget annat val!
Vi gav allt. Våra liv, våra öden... för deras krig och deras nycker.
Och se var vi är nu!
Nej, jag tror inte att de bryr sig längre. Nej, gudarna tynar bort.
Och kanske... kanske är det dags att vi tynar bort med dem.
Det är en förbannelse, vet du, att vara en legend. Du tror att det kommer att vara värt det.
Men när allt som återstår är tystnaden i underjorden...
är det bara ett tomrum.
Kanske är det inte meningen att vi ska få svar, Akilles.
Vi gjorde vår del, men världen går vidare utan oss.
Så har det alltid varit.
Och ändå är jag fortfarande här, fortfarande fångad på denna plats...
fortfarande hemsökt av Troja.
Det är vi alla, min vän. Alla.
Kanske är det dags att sluta kämpa mot gudarna och bara låta dem göra vad de vill.
[Flöjtmusik spelar] Välkommen, Akilles. Jag visste att din själ skulle söka tröst...
innan ödesgudinnorna beslutar om nästa väg.
Circe. Jag trodde att du bara var en myt i det här riket.
Ett gammalt avtal med Persefone... och även myter behöver sällskap, hjälte.
Låt oss tvätta bort Hades damm från din hud.
Drick, krigare. Låt världen tyna bort.
I natt finns bara vi, min hjälte.
Ja, det var vad jag ville.
Vinet, kvinnors beröring... denna... ändlösa... njutning.
Stanna, Akilles. Stanna och glöm den gamla världen och de glömda striderna.
Nej... nej, det är inte jag.
Jag smiddes inte för mjukhet!
Det kommer du att ångra! Gå och ta reda på vad din frihet verkligen kostar.
[Musik spelar]
Thetis... Jag antar att du inte kom hit bara för att beundra mitt kontor.
Jag är här för att påminna dig om ditt ansvar.
Jag vet vad du kommer att be om, men saker och ting är komplicerade nu.
Havet glömmer inga löften, herre Zeus.
Världen har förändrats. Människorna tror inte på oss längre.
Du vill att Akilles ska befrias, men det kan jag inte bestämma så lätt.
Dina ursäkter intresserar mig inte.
Akilles är min son, och han förtjänar att leva i en värld han stred för...
och inte att ruttna i underjorden för evigt.
Gudarna tynar bort, och världen tror inte längre.
Om jag befriar Akilles är det inte bara hans frihet. Det skakar om balansen.
Vi bad inte om den här världen, Zeus.
Du och de andra gudarna lämnade oss åt detta vansinne...
fångade mellan de dödligas otro och våra egna avtagande krafter.
Men jag låter inte min son vara kvar på den platsen längre.
Du ska befria honom!
Jag trodde inte att du fortfarande brydde dig så mycket.
Jag trodde att du skulle låta honom gå.
Själva tidvattnet väntar på honom.
Han har trots allt varit borta i århundraden.
Han var ledare för myrmidonerna, och han är min son.
En gudinnas son, en halvgud.
Thetis, att befria Akilles innebär att öppna en dörr till en kall värld.
Jag lät honom aldrig gå.
Jag har väntat på att du skulle agera, och jag tänker inte vänta längre.
Du kommer att släppa honom fri, annars får du med mig att göra.
Gudarna kanske aldrig återvänder. Det finns ingen återvändo.
Din politik intresserar mig inte, Zeus. Jag vill ha tillbaka min son, och du kommer att ge honom till mig!
De vill inte ha gudar som vandrar bland dem.
Åh, men gorgoner går bra?
Medusas kraft växer till och med. Hennes kraft blir starkare.
Hennes organisation hotar till och med din.
Glöm inte vem du pratar med.
Jag trodde att jag pratade med gudarnas konung...
men dina ansträngningar att krossa Medusas uppgång saknar manlighet.
Skicka Akilles. Skicka min son. Han längtar efter en strid.
Han kan besegra Medusa och säkra ditt arv på jorden.
Ditt namn kommer inte att tyna bort från historieböckerna.
Mycket väl, Thetis. Du ska få honom.
Den dödliga världen tror inte längre på hjältar.
Låt dem bli påminda.
Hades... Jag har en begäran.
Tala.
Jag hatar när du gör så där.
Jag är redo att göra affären. Men jag behöver din hjälp för att hämta honom.
Vad vinner jag på det?
Återuppväcka en halvgud? Vad skulle jag kunna få ut av det?
Kom igen, vad är en tjänst mellan bröder?
Det är fortfarande en tjänst. Och jag ger dem inte bort lättvindigt.
Jag vill återuppväcka Akilles. Om du gör det, blir det många fler själar till underjorden. Ett rättvist byte, skulle jag säga.
Kanske rättvist. Men ingenting är gratis.
Du kommer att vara skyldig mig mer än bara en handfull själar.
Bra, men sätt mig inte på prov, Hades.
Det kommer att ske. Han kommer att vakna i en värld som är främmande för honom.
Han kommer att förstå deras språk.
Han kommer fortfarande att ha sina krafter, men han kommer att vara klädd som dem, och han kommer att vara äldre och dödlig.
Här är han. Han kommer att vakna. Inte här, utan någon annanstans, där den moderna världen möter honom.
[Klubbmusik spelar] Vid Hades och Zeus, vad är detta?
Var är jag? Vad är det här för kläder?
Hej snygging!... Hej!... Hur går det?
Är allt okej? Är du full?
Circe?... Vackra havsnymfer. Blev ni sända av Thetis? Är det här Thetis rike?
Vad är en havsnymf? Och vilka är Circe och Thi-Tus?
Åh, det här är mitt ställe. Är det något fel på dig?
Vem bryr sig, han är het.
Jag... jag vet inte var jag är. Jag minns slagfältet, svärdens klang, de döendes skrik.
Och sedan, det oändliga intet... i underjorden.
Hur hamnade jag här?
Kanske tog du en Uber.
Det är lugnt, tjejer. Ni kan gå. Jag tar över härifrån. Han är min.
Akilles, är du okej?
Vem är du?
Jag är Artemis. Jag är här för att hjälpa dig. Du har varit borta väldigt länge.
Kommer du inte ihåg någonting?
Borta?... Väldigt länge?
Jag minns... Troja. Kriget. Ja. Gudarna. Ja.
Men detta... det här är inte min värld.
Det är det inte heller. Det är den moderna världen.
Du har återvänt till livet, Akilles, i en tid som har glömt ditt namn.
Återvänt till livet? Jag... jag förstår inte.
Du vandrar i Hyperborea, ett land av dimma, skogar och nordiska hjärtan.
En gång var det barbarernas värld, men den har förändrats.
Jag gillar det fortfarande inte här. Hur är det med den civiliserade världen? Hur är det med Grekland?... Jag vill tillbaka.
Grekland är inte längre det Grekland du minns.
Hur länge har jag varit borta?
Många hundratals år. De kallar detta för maskinernas och städernas tidsålder.
Många hundratals år? Ja. Det är omöjligt.
Jag var i underjorden.
Ja, det var du, men saker och ting har förändrats. Gudarna, vi... vi tynar bort. Myterna, alltihop.
Thetis, hon bad om din återkomst.
Thetis?... Min mor.
Hon sökte din frihet. De dödligas värld är inte längre som du känner den.
Det finns bara... det tysta surrandet av teknik, av effektivitet. Det är inte längre som förr.
Allt handlar om effektivitet och hårt arbete. Inga hjältar, inga strider.
Jag var en krigare, ledde män i strid, stred för ära.
Och nu... nu kan jag inte ens komma ihåg hur jag stod förr i tiden.
Det är odödlighetens förbannelse, Akilles. Vi är frusna i tiden medan världen går vidare.
Tänk om jag bara vill återvända till Grekland? Även om det är till underjorden?
Du kan inte återvända till underjorden, Akilles. De kommer inte att välkomna dig.
Du blev hitförd av en anledning.
Anledning?
Det finns något du måste göra här, som kommer att forma ödet för dödliga och gudar.
Jag vill inte ha fler uppdrag. Jag har fått nog.
Jag gav allt för andra. Jag stred för ära. Jag stred för ett namn, för en plats bland stjärnorna.
Men allt det är... helt enkelt borta.
Det handlar inte längre om ära. Det handlar om överlevnad, Akilles. Du måste lita på mig. Följ efter mig nu.
God kväll. Myndigheterna utreder en serie brutala och högst ovanliga mord...
som sker över hela staden.
Tjänstemän tror nu att dessa brott är kopplade till en organisation känd som Medusa-syndikatet.
En grupp som en gång avfärdades som ett rykte.
Flera offer har upptäckts i ett oroande tillstånd...
som beskrivs som inre förkalkning, vilket gör att myndigheterna står inför en gåta.
Polisen uppmanar allmänheten att förbli vaksam och rapportera...
allt misstänkt till myndigheterna.
Vi kommer att fortsätta rapportera om denna viktiga nyhet.
Jag är Julia Vance. Håll er säkra.
Sätt dig, Akilles.
Vila här ett tag. Du kommer direkt från underjorden. Du behöver tid för att vänja dig.
Jag är ingen man för lägenheter, glas och betong.
Nej, du var en krigare. Men världen behöver inga krigare längre. Den behöver överlevare.
Du behöver en ny identitet. Folk kommer att lägga märke till dig. Zeus skickade tillbaka dig av en god anledning.
Av vilken anledning?
Du är inte här bara för att gå på gatorna.
Du är här för något mycket större.
Zeus syfte?
En kriminell grupp, Medusa-syndikatet, är på frammarsch. Deras ledare? Medusa själv.
Medusa. Jag minns henne. Hon med ormar till hår.
Förbannad av Athena, förvandlad till ett monster.
Hon är ingen myt.
Hon är mäktigare än någon anar.
Varför skulle Zeus vilja att jag tar hand om det?
Hon är inte bara ett monster. Nu har hon byggt upp något mycket farligare. En organisation.
Som samlar makt i skuggorna av den dödliga och odödliga världen.
God kväll. Med de senaste utvecklingarna om den nyligen inträffade vågen av oförklarliga mord runt om i staden.
Myndigheterna undersöker nu möjliga kopplingar mellan offren och en kriminell organisation som kallar sig Medusa-syndikatet.
Källor nära utredningen rapporterar att flera offer har hittats delvis eller helt förstenade.
Rättsläkare är förbryllade och beskriver kropparna som förkalkade inifrån, ett fenomen de ännu inte kan förklara.
Medusa-syndikatet, en gång avfärdat som bara ytterligare ett rykte i underjorden, håller snabbt på att bli stadens farligaste hot.
Tjänstemän varnar medborgare att förbli vaksamma och rapportera alla konstiga händelser.
Håll utkik på City Eye News för fortsatt rapportering.
Jag är Christine Rose. Var försiktiga där ute.
Så Zeus skickade mig hit för att kämpa mot en organisation? Var det därför han behövde mig?
Du är den störste krigaren, Akilles. Världen behöver dig, vare sig du vill eller inte.
Han förde mig inte tillbaka för att jag skulle vila, Artemis. Han förde mig tillbaka för ännu en strid.
Medusa är inte bara ett hot mot dödliga. Det är ett hot mot allt vi har kämpat för, allt vi har stått för.
Och nu kommer hon efter gudarna.
Vad har hänt med oss?
Vi har blivit bortglömda, Akilles. Men det betyder inte att vi inte spelar någon roll. Vi måste bara lista ut var vi passar i den här världen.
Jag borde inte vara här. Jag borde vila i frid, inte det här.
Friden, som du känner den, är förbi. Vi måste anpassa oss, Akilles. Alla myter, allt är borta.
Civilisationen har nått Hyperborea... men var är statyerna, templen?
De flesta av dem är museer nu. Folk besöker dem, tar bilder, och det är allt. Det... det spelar ingen roll längre.
[Telefonen ringer]
Hej, mamma.
Pratar hon med någon som inte är där?
[Slagsmålsljud] Vad i helvete?... Vem är du?
Tack! Jag vet inte vad jag skulle ha gjort utan dig.
Akilles, vid mitt liv! Vem på Olympus och i Hades bestämde sig för att släppa ut dig?
Jag trodde att du var en siare.
Huvudet kluvet som en mogen melon, och han vill fortfarande skämta.
Att se över två tusen år in i framtiden hade varit lite för långt även för mig.
Jag önskar att jag vore död igen.
Sitt still, gamle vän. Vi är alla här av en god anledning.
Som en av de största skådespelarna i modern tid sa: "Vi har alla en mycket specifik uppsättning färdigheter."
Vem skulle lyssna på en skådespelare?
Vad gjorde du?
Jag uppdaterade dig med två sekels kunskap.
[Telefonen ringer]
Hallå, mamma?
Det vänjer du dig vid.
Och... vad är det här?
Den moderna världen.
Jag ser stora saker för dig, stora syften.
Kom, Akilles, vi har mycket att göra.
Akilles, se upp för den hälen.
Vad är det, Akilles? Är allt okej?
Jag vet inte. Jag känner något jag aldrig känt förut.
Kanske är det smärta.
Men vänta, är du inte odödlig?
Jag tror att jag inte bara har blivit äldre, utan att jag också har förlorat min odödlighet.
Mor.
Jag kände det. I samma ögonblick som du återvände, rörde sig världen.
Världen rörde sig, gudarna rörde sig, men jag trodde inte på det förrän jag såg dig.
Det var århundraden sedan.
Havet visste att du skulle återvända, son av Thetis.
Tusentals år, och du lyckas fortfarande hamna i trubbel i samma sekund som dina fötter rör marken.
Mor, jag känner smärta. Jag tror att jag är dödlig.
Nej, inte du. Inte min son. Vad har Zeus gjort?
Ett litet trick, antar jag.
Jag låter honom inte ta dig ifrån mig igen. Inte på det här sättet.
Jag hatar att erkänna det, men kanske behöver vi faktiskt extra stöd.
Ah, den store Akilles. Han erkänner att han har en häl.
Jag erkänner att vissa strider kräver en armé.
Även om det bara är en armé på två personer?
Tre. Jag känner någon som kanske kan hjälpa.
Atalanta, jägarinnan?
Jag trodde att hon hade försvunnit efter Arkadiens fall.
Hon försvann inte. Hon drog sig bara undan.
Atalanta har moderniserat sina jaktkunskaper.
Hon kämpar fortfarande i skuggorna och jagar moderna monster.
Jag är inte säker på att hon är sugen på att gå med oss.
Struntprat. Hon hatar Medusa mer än någon av oss efter att hon förvandlade hennes älskade till sten.
Ska vi fortfarande följa Zeus order?
[Alarmet ljuder]
Vänta, en brottsanmälan.
[Nyhetslarm ljuder]
Ännu en dag, ännu en serie kroppar upptäckta runt om i staden, inklusive dessa offer.
Vissa med förstenade lemmar eller helt förvandlade till sten, alla med ett uttryck av skräck i ansiktet.
Polisen kopplar dessa dödsfall till det så kallade Medusa-syndikatet,
en framväxande makt i underjorden med en till synes osläckbar törst efter våld och makt.
Invånarna uppmanas att vara vaksamma, rapportera alla ovanliga händelser och undvika områden som är kända för att vara kopplade till syndikatet.
Håll er kvar. Vi är snart tillbaka med fler uppdateringar om denna historia som utvecklar sig.
Här är Donna Lane, live för City Eye News. Tillbaka till studion.
Medusa måste stoppas. För mänsklighetens skull.
Atalanta, det är jag, Akilles.
Akilles? Han har varit död i över 2000 år.
Känner ni varandra?
Ja, vi tränade båda under Chiron.
Och kanske lite mer?
Ja, hon var den enda i Chirons läger som jag inte kunde springa ifrån eller besegra i strid.
Eller besegra i kärlek, uppenbarligen.
Det var tusentals år sedan.
Det svider fortfarande.
Kan vi fokusera på uppdraget? Atalanta, vi jagar Medusa.
På tiden. Varför slösar ni tid här?
[Snabblåt spelar] ♪ Kan du höra det? Ekon i mörkret, ♪
♪ bleknande viskningar som tränger igenom och lämnar spår, ♪
♪ stenhjärtan, hjärtan av sten, ♪ ♪ ingenstans kvar att springa eller gömma sig, ♪
♪ hon är en skugga, hon är en förbannelse, se henne inte i ögonen, ♪ ♪ åh, våga inte. ♪
♪ Apokalypsen följer henne, känn trycket, se den bländande blicken. ♪
♪ Ögon av eld, en själ så kall, drar med sig varje suck. ♪
♪ Du trodde att du skulle hitta en väg ut, trodde att du skulle slippa undan. ♪
♪ När varje hjärtslag låter som åska, ♪ ♪ när varje andetag är en kamp. ♪
♪ Du kommer att önska att du aldrig korsat hennes väg, ångra denna mörka natt. ♪
♪ Hon kommer, känn kylan under din hud. ♪
♪ Hon är en skugga, hon är en förbannelse, se henne inte i ögonen, ♪ ♪ åh, våga inte. ♪
♪ En blick, och du är förstenad, frusen av det kommande ödet. ♪
♪ En hemsökande gestalt i mörkret, hjärtat slår hårt, ♪ ♪ hon har gått genom porten. ♪
Var på er vakt, dörren är öppen.
Hon var inte alltid gjord av sten. Hon är här, det är säkert.
Vi är nära.
Perfekt. Mardrömskällare.
Atalanta.
Känner du det? Dövheten, tyngden.
Som en av de moderna barderna sjunger: vi är alla bara ännu en tegelsten i muren.
Du ger dig verkligen aldrig, eller hur? När fattade du det?
Att vi fortfarande bara är bönder för gudarna. Du är bara Zeus springpojke.
Vi kan inte alltid välja vårt öde.
Är det så? Eller måste du kasta dig in i den ena striden efter den andra?
Det ligger i ditt blod, i din själ. Hur många älskade måste du förlora innan det går upp för dig?
Ja, okej. Och hur många gånger måste jag döda dig för att du ska förbli död?
Sätt igång då. Låt oss spilla lite blod och kalla det förutbestämt.
Nej. Låt oss avsluta vad vi påbörjade, du och jag. Låt oss slåss som krigare, man mot man, med ära.
Ädle Akilles!
Mannen som släpade mitt lik genom dammet vill nu slåss med ära?
Mycket väl. Låt oss slåss.
Artemis, ta hand om henne. Jag är tillbaka om en minut.
Här, titta på dig själv, din slampa.
Tror du verkligen att jag i selfie-eran inte har vant mig vid min egen spegelbild?
Vi behöver inte de där två.
[Skott]
[Män stönar och slåss]
Döda mig, men behandla mig med en medkrigares ära.
Jag är ledsen för vad jag gjorde mot dig i Troja.
Döda mig. Jag är inte mig själv. Jag är bunden till henne. Jag är hennes slav.
Befria mig!
Vad? Är du Medusas slav?
Snälla, bror. Gör slut på det.
[Kvinna skriker] Nej, sluta!
Atalanta. Hon skriker.
Låt oss gå.
Om det inte är Thetis son, utsänd för att göra gudarnas smutsarbete.
Vad hände med dina ormar?
Numera bara till Halloween, du antikens hjälte.
Lämna henne i fred, genast!
Du har väl säkert redan listat ut det. Zeus och jag samarbetar. Han styr Olympen i finansdistriktet...
och jag styr underjordens skuggor och slumområden.
Hektor, jag är besviken på dig.
Jag var en krigare innan jag blev din marionett. Och nu skär jag av trådarna.
Så må det vara. Du kan göra din forna ärkefiende sällskap på historiens askhög.
Och Artemis, varför slår du dig samman med den där pojken? Vet du inte att detta är kvinnans frigörelseera?
Jag söker inte makt. Jag söker rättvisa.
Visst. Ställ dig på den här gamle mannens sida, på den här föråldrade relikens sida.
Det skulle jag inte vara så säker på. Den här gamla hunden har lärt sig några nya trick.
[Orm väser]
[Eko av skott] Du kan inte döda mig, din idiot. Det är tråkigt här. Jag måste gå på en fest. Ciao!
Atalanta, är du okej?
Ja, jag mår bättre nu.
Här, bror, till färjekarlen. Den här gången bär jag dig med ära.
Thetis, Akilles, Artemis, Atalanta. Jag hade inte förväntat mig en återförening.
Det borde du ha gjort. Vi är här för svar.
Tala!...
Medusa. Han övertalade henne att ge upp med hjälp av några fantastiska damer.
Jag förstår. Han har gjort det bra.
Du kanske borde fråga din gamle vän Hades hur han arrangerade det.
Jag hade inget val. Du förstår inte.
Jag förstår mycket väl. Du gjorde en överenskommelse med Hades.
Du befriade mig från underjorden till ett pris som jag inte fick veta.
Jag gjorde vad jag var tvungen att göra. Underjorden ger inte — den tar.
Jag gjorde det för din mor och för att skydda Olympus.
Skydda Olympus eller skydda dig själv?
Lura inte dig själv, Zeus. Hades spelar ett spel med dig.
Han spelar alltid ett spel med dig.
Ni förstår inte!
Jag har hållit något inlåst.
Nog med kryptiska hot, Zeus. Tala klarspråk.
Något mycket äldre har kallats fram och kommer efter oss alla.
Det kanske finns ett sätt, oraklet. Hon vet mer än någon annan.
Oraklet?... Hon kanske har blivit farligare än Medusa.
Havet har känt detta förut. Precis innan världen gick i kras.
När tiden är inne, säg inte att jag inte varnade er.
Vi viker oss inte. Vi kämpar.
Vi kommer att vara redo. Nu kör vi. Dags att avlägga ett besök hos oraklet.
Han må ha ett avtal med Hades, men det verkliga kriget har precis börjat.
[Eftertexterna börjar]