Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Nádech...
a výdech.
Natáhneme pravou nohu
a dáme pozor, abychom měli bok přitisknutý k zemi.
LITERÁRNÍ SENZACE
Chvíli vydržíme v pozici holuba,
protáhneme si páteř a vydechneme.
Otevřeme oči, jemně a plynule.
Cítíme, jak se nám protahuje páteř a otevírá hruď.
Nádech.
Opřeme se o špičky chodidel, zvedneme se do pozice psa.
Chytneme se za prsty pravé nohy...
a výdech.
PÝCHA A PŘEDSUDEK
„Nedávná studie ukázala, že spisovatelka Jane Austenová
„milovala avokádo.“
Hodně štěstí v práci, zlato. Vyzvednu tě v devět.
Miluju tě, Vanni.
...Eva nedokázala...
JEŠTĚ VÍC SEXY
Tohle jsem si neobjednala.
Díky.
Teda, zlato! Naše jablko. Nechal jsi ho udělat pro mě?
Nemůžu tomu uvěřit. Vypadá moc dobře.
Ale dnes oslavujeme tebe jako úspěšného ředitele, ne mě.
Být s tebou je můj největší úspěch, Maddino.
„Maddo.“
Hurá.
Teda. To je dobrota.
Miláčku, ze všech žen, co jsem poznal...
Začínáš žádost o ruku slovy „ze všech žen, co jsem poznal“?
Kolik jich bylo?
Nech mě domluvit.
Ze všech žen, co jsem poznal, jsi ta nejjednodušší.
„Nejjednodušší“? Co to má být?
Jsme tu jen kvůli jedné věci. Vezmeš si mě?
Jistě. Ale dneska nic nebude.
Skvělé. Páni, jsou vážně úžasní!
- Panebože. Doopravdy? - Nikdy to nebylo opravdovější.
- Vezmeš si mě? - Jistě, vezmu.
Ale... Oni taky?
Neuvěřitelné.
Jsou tak mladí.
- Je to dobré? - Ano.
- Diano, vezmeš si mě? - Ano!
Tohle je oblíbené místo pro žádosti? Co se to děje?
Vzít se stejně není moc výhodné.
Každou noc, když jsme v posteli,
si chceš číst Vojnu a mír,
ale pak na sociálních sítích sleduješ žádosti o ruku.
To všechno jsi zařídil ty?
Ty sám? Ty jsi blázen.
Jsem blázen do tebe.
Maddaleno Gentiliová,
budeš se mnou sdílet svou knihovnu po zbytek života?
Ano, jasně, že budu!
Panebože!
Mám trochu oteklé prsty. A je to.
Panebože! Je obrovský.
Panebože!
- Už budeš? - Ano, skoro.
Jen trochu. Ale vlastně...
- Můžeme se na něco podívat? - Dobře.
VEZMI SI MĚ ZAS
Ne! Promiň, zlato, to ne!
To je kamarádka. Vlastně ne.
Vypadá jako má bývalá spolužačka.
Z klášterní školy. Nemůžu to dělat a myslet na jeptišky.
- Mám to přepnout? - Ano.
Díky.
Panebože!
Ano, panebože, pokračuj.
Dojdu pro vodu.
- Hned jsem tu. - Budu tady...
Měj se, Grazie. Tak...
Uvidíme se na dalším ultrazvuku. Zavolej, kdybys něco potřebovala.
- Ahoj. - Dobře, díky.
- Maddo! - Ahoj, mami.
Zlatíčko, nečekala jsem tě.
- To je milé. Pojď dál. - Jak se máš?
Vypadáš dobře.
Díkybohu, že jsi tady. Tvou sestru už nemůžu vystát.
- Potřebuje dovolenou. - Kéž by, mami.
- Ahoj. Mámy nikdy nemají dovolenou. - Jo.
Hlavně se třemi dětmi, je to jako nucená práce.
Hlavně se nepředři.
Já jsem rodila. Čtyřicet stehů.
To vím. Ale teď dělám všechno já.
Mohla bys něco udělat. Ohřívá se mléko.
Prosím, ať nemá víc než 37 stupňů.
Nemůžeš jí dát studené mléko?
Po něm ji bolí bříško a musím to řešit já.
- Jsi skvělá mužská máma. -„Mužská máma.“
Milá rodinko, když jsme se tu takhle sešli, mám pro vás novinku.
...což nás nutí každý den čelit mnoha výzvám...
Konfrontace, napětí, vášeň, je to úžasná cesta...
- Mami, ty chatuješ? - Co?
Trochu soukromí.
Jsi tímhle pořadem úplně posedlá.
- Vypni to. Mluvím s tebou. - Ne, počkej.
Právě začíná díl. Je tam jedna dvojice.
Musím vidět, jestli se rozejdou,
nebo to zvorají a zůstanou spolu a budou mít děti.
- Já tě slyšel. - Ne, Maddale, no tak.
Sklapni! Rodinko, budu se vdávat!
- Co? - Cože?
Vážně? Teta se bude vdávat!
Zlatíčko! Já myslela, že se nedočkám.
Díky, mami.
- Maddaleno, jsi si jistá? - Ano.
Vím, že máš hodně práce s dětmi, ale šla bys mi za družičku?
Samozřejmě se Stefanem.
Jasně! Půjdu své sestře za družičku!
Panebože! To je super! Čas si udělám. Panebože!
- Musím být hlavní družička. - Dobře.
- To je lepší než ta obyčejná. - Jasně.
Hele, musíme to probrat. Rozlučka s holkama, ano?
Co nějaký hezký výlet? Pojedeme hodně daleko.
Hlavně, aby tam byl signál.
Gratuluju, švagrová.
- Ale... - Mléko.
- Mléko! - Běž.
Ještě jsem nic nenaplánovala.
Ale musí to být dokonalá svatba,
protože Vanni pozve spoustu důležitých lidí.
Ne že vy byste nebyli. Ale...
Ale budou tam lidé z kultury a z vydavatelství. Musí to být bezchybné.
Jak jako bezchybné?
- Je to tvoje svatba. Ty jsi šéf. - Přesně.
Ano...
Z někoho jsi nervózní.
Ne, mami, to ne.
- Adelaide je spíš kamarádka než tchyně. - Kamarádka?
Zítra se sejdu s nejslavnější svatební agentkou v Římě.
Svatební agentura Pravá láska. Jak vám mohu pomoci?
Předstíráš, že jsi panna?
Ne!
Proč ses vrátila teď?
To mi řekni ty. Já bych radši byla v pánské šatně.
- Ale povinnost volá. - Jdi pryč!
Taky tě ráda vidím.
Ahoj, Vale.
Pořád se mě ráda dotýkáš.
Aspoň v tomhle ses nezměnila.
Cvičím a pár kilo jsem zhubla.
Učila jsi mě, ať se mám ráda taková, jaká jsem.
Ty se obhajuješ?
Já souhlasím.
Na co mít pevný zadek, když ho nepoužíváš?
Co to bylo za šaškárnu s Vannim?
Jak jako za šaškárnu?
„Ano!
„Ano!“
Sklapni! Jsi posedlá sexem!
Záleží i na jiných věcech. Vanni je skvělý člověk.
Jsme pro sebe jako stvoření. Je mojí druhou polovinou jablka.
Předstíráš orgasmus s chlapem, kterého si chceš vzít?
Kvůli ženským jako ty je tolik chlapů, co nerozezná močovou trubici od klitorisu.
Ty se vždycky uděláš?
Pokud nemám zácpu nebo nejsem unavená.
Při menstruaci mám radši anál. Ale nikdy jsem orgasmus nepředstírala.
A rozhodně ne kvůli prstýnku.
Pořád mě potřebuješ.
Rozhodně ne.
Slečna Gentiliová?
Rozhodně. To jsem já.
Jsme moc rádi, že jste přišla. Spolupracujeme se spoustou významných lidí
- a je báječné, že jste tady. - Děkuji.
- Potřebuju s tím pomoct. - To jste tu správně.
Znám nejnovější trendy. Bude to instagramovatelná svatba.
Dá se říct, že mé svatby jsou nezapomenutelné.
I když někdy se rozejdou. Pořádám pak i rozvodové večírky.
Pojďte, udělejte si pohodlí.
Zlato, jedu pozdě.
Trochu se to zkomplikovalo. Potkala jsem kamarádku.
Bez obav. Čekáme na tebe.
Koupím něco v pekárně, ano?
Tím se nezdržuj. Potřebujeme jen tebe.
Jedna je tady. Něco koupím a hned jsem tam.
Dobře, pospěš si. Znáš mou matku.
- Jo, znám. - Pa.
Pa.
- Otevři. - Odkdy máš tenhle blok?
Už zase? Nemám blok. Ty mě blokuješ. Pusť mě ven.
Nějaká vaginální suchost? Svědění?
Trápí tě něco z toho, i když používáš vibrátor?
Vale, nemám čas. Jedu pozdě.
- Ty jsi pořád tady? - Volala jsem ti snad 40krát.
- Už spolu nejsme. - Čí je to dodávka?
- Musím s tebou mluvit. - Já ti s tvýma problémama nepomůžu.
- Vždyť jsme spolu šukali. - Tys to chtěla.
Já? Lituješ mě? Jdi do hajzlu.
Běž se ostříhat, kreténe.
To je nůž?
Promiňte, přijde vám normální kvůli svým záležitostem blokovat celou silnici?
Celou silnici? No tak.
Tamta paní to musela celé obejít, aby prošla.
Paní...
promiňte.
Vidíte?
Chlapi jako vy myslí, že jim všechno projde.
Chlapi jako já? Jak to myslíte?
Arogantní a ignorantští.
Šovinisti, patologičtí narcisti.
Skvělý způsob, jak mě urazit.
- Typické pro ženské jako vy. - Jaké?
Kupujete tchyni zákusky v nóbl pekárně.
Ani zákusky za 100 euro nezmění to, že vás nemá ráda.
Prosím, princezno, uhnu svým kočárem. Mám zpoždění.
Vyprovokovala mě. Není to moje vina.
Vidělas, co měl ten chlap v džínách?
Super zadek.
Maddaleno, konečně.
Ahoj, Adelaide. Omlouvám se za zpoždění.
- Ahoj, drahoušku. - Ahoj.
- Erminio, jak se máš? - Ahoj.
Bez obav, cherie,
Judyino vitello tonnato je úžasné, i když se podává studené.
Judi, můžeš podávat, prosím.
Jsem na něj tak hrdá,
je nejmladším ředitelem v dějinách Knižního veletrhu.
Jistě, dost by mě naštvalo, kdyby tu práci nedostal.
Hodně mi tam dluží.
Mimochodem, mám seznam úžasných spisovatelů,
kteří se chtějí účastnit diskuzí. To je dobré, že?
Díky, mami, ale já to zvládnu.
- Dobře. - Měl bys začít s Niccolòem.
Nebo s Teresou. Víš, že koupila dammuso
- vedle nás? - Vážně?
Konečně nějaké nové tváře. Na Pantellerii jsou pořád ti samí lidé.
Co kdybychom letos jeli na dovolenou do Ostie?
- Pro změnu, ne? - Co je v důchodu,
nemůže se Erminio vozit po svých studentech a vyhazovat je,
tak se vozí po mně.
- Erminio, já ti rozumím. - Zůstaneme v kontaktu.
Dost už o práci.
Máme pro vás novinku.
Dokončila jsi svou knihu? Báječné.
Mami, o práci už se nebavme.
Budeme se s Maddalenou brát.
- Nádhera! - Vážně?
To se pořád dělá?
Ano, mami. Láska je pořád v módě.
Ale Adelaide má pravdu, už to není tak běžné.
Tak na vás. Buďte šťastní.
Děkuji.
Juidi, co ty zákusky, které přinesla Maddalena?
Přinesla jsi petites madeleines.
„Proustova vůně.“
Skvělé.
Ale na svatbu připravíme něco originálního.
Ne pořád ten samý obřad organizovaný nějakou agenturou.
Ne, jistěže ne. Nikdy bych...
Nikdy bych neoslovila svatební agenturu.
Tyhle svatby jsou hrozně falešné.
Jistě. A my nic falešného nechceme.
„Ach.“
Až na mechanický jazyk. Ten se nikdy neunaví.
Seznámím tě s božským uměleckým režisérem.
Jmenuje se Roberto. A vím o skvělém místě.
Zahradnictví s úžasným skleníkem.
Měli bychom to uspořádat tam. Pošlu ti kontakt.
Až tam půjdeš, ptej se po květináři Brunovi. Je skvělý.
Neuvěřitelný, vypadá jako postava od Pasoliniho.
Adelaide, to je báječný nápad! Děkuji, miluju rostliny.
- Zajedeme tam tenhle týden? - Kéž by.
Nemám vůbec čas kvůli tomu veletrhu.
Jeď sama. Mně se bude líbit všechno, co vybereš.
Jistě. Svatba patří nevěstě, my jsme jen doplňky.
Madeleine. Bude se ti to líbit.
Nikdy by mě nenapadlo, že se ožením,
ale že se budeš vdávat ty? To je úplný sci-fi.
- Ale no tak. -„Ale no tak“?
Pamatuješ, jak ses podřizovala těm nejhorším zmetkům?
Leonardo nebyl zmetek.
Tvoje úspěchy ho vykolejily a přestal se k tobě znát.
Byl trochu nejistý. Asi jsme se k sobě nehodili.
Ale Vanni...
Láska je záhada.
- Už jsi ji někdy vyřešila? - Co to děláš? To ne.
Tohle je plast.
Ale je mokrý.
I mokrý se dává sem.
Od Maddaleny se toho člověk tolik naučí.
Maddalena Gentiliová.
Ano. My se známe?
Claudio, majitel zahradnictví, Piante & Fiori, od roku 1995.
- Stefano. - Můj družba.
Adelaide mi řekla, ať se o vás postarám.
A Adelaide já vždycky poslechnu.
Výtečná spisovatelka, že? Taky jste napsala knihu?
- Ano. Četl jste ji? - Blázníte?
Moje dcera je vaše fanynka. Můžeme si udělat selfie? Pak jí ho pošlu.
Ano, jistě.
Ta se zblázní.
Jelikož vás moje dcera miluje a poslala vás Adelaide,
dám vám pěknou slevu na jakékoliv rostliny, co potřebujete.
Mockrát děkuji.
I kdybych si chtěla zahradnictví pronajmout na svatbu?
Aha, už chápu. Adelaide říkala, že po mně budete chtít něco speciálního.
Nevím, bylo by to poprvé.
Půjdeme do skleníku. Pojďte za mnou.
- Podívejte. - Ano.
Pěkné. Vidíte, jak je to hezké?
Tady vzadu.
Na co to koukáš?
- Dobře by tu rostla marjánka. - Stefano, ne.
Co? Marihuana je rostlina.
Pozor na schody.
VELKÝ SKLENÍK
Tohle místo je fakt super.
Adelaide má vždycky pravdu.
Uspořádání musíte probrat s Brunem, naším zahradníkem.
Je to náš květinář.
Bruno! Máš tu zákazníky.
Chtěla by se vdávat ve skleníku.
To snad ne.
Panejo.
Těší mě. Bruno.
Stefano. Maddalena.
Nechám vás tu. Jdu nasbírat jahody pro dceru.
Ona je nevěsta. Já jsem družba.
Budeš se vdávat?
Proč tady?
Nápad vaší zákaznice, mojí tchyně Adelaide.
Ta spisovatelka je tvoje tchyně?
- Hodně štěstí. - Adelaide je úžasná.
To, že spolu tchyně a snacha nevycházejí, je klišé.
Adelaide tě hodně chválila.
Jsem ti k službám.
Je tu horko, co?
Chtěla bych květináče s jabloněmi. A s ovocem.
A dál?
Číšníci je budou trhat, aby udělali hostům zdravý, čerstvý mošt?
- Skvělý nápad. - Nemožné.
- Říkals, že jsi mi k službám. - Na výzdobu skleníku je jich potřeba 30.
Kde je mám sehnat? A chceš na nich ovoce?
Vidím, že nemáš ráda obyčejné věci.
Jestli tu chceš svatbu, bude to tu jako teď.
Což je vlastně i tak super. Malé jabloně se zdají trochu...
- Výstřední? - Přesně. To jsem...
- Ste... Běž. - Jdu se podívat na rostliny.
Příroda se nedá koupit.
Když nebude chtít jabloň plodit, tak prostě nebude.
Nedá se to ovládat.
Kdyby sis to rozmyslela,
jsem ti já i skleník k službám.
- Nechci normální svatbu. - Tak zlom vaz.
Jdeme, vůbec se mi ten chlap nelíbí.
Tady se vdávat nebudu. Musím to říct Adelaide.
Já nemůžu. Potřebuju citron.
Hned. Naléhavě.
Bruno. Promiň, potřebuju citron.
Vyber mi nějaký.
Neandrtálec, ignorant, buran.
S těma potetovanýma rukama. Takový pracky. Nesnáším tetování.
Co to má být?
- Ty to necítíš? - Květiny? Stačí se rozhlédnout.
Ne. Vůně toho chlapa. Čistý testosteron.
Ten, ze kterého padají vlasy. Byl by sexy i plešatý.
Nemám zájem. Nenávidím ho.
- Super na nenávistný šuk. - Co?
Nenávidíš ho, ale zároveň ti přijde sexy.
To se nevyznáš ve vlastních citech?
To je zlé. Jdeme.
Nikam nejdu.
To je ten problém.
- Kam to jdeme? - Projdeme portálem podvědomí.
Co to je? Teď procházíme portály?
Udělala jsem upgrade.
- Panebože. Já jsem těhotná? - Ne.
Antikoncepci naštěstí zvládáš výborně.
Tak proč mě tímhle teda vyšetřuješ?
Mé pracovní náčiní.
Můžeš mi říct, co máš v břiše?
Žaludeční šťávy? Reflux? Vřed?
Motýli? Motýli v břiše. Láska.
Zamilováváš se.
Ale taky prostá přitažlivost, adrenalin nebo možná jen napětí a stres.
Maddo, musíš se naučit rozeznávat své city.
Nemůžeš je ignorovat.
Umím je rozeznat. Au!
Nerozptyluj se. Co když se tě zeptám, kde je vztek?
Ne, přemýšlej.
Přesně. Hlava chce vybouchnout a svaly jsou napjaté.
Tak co je ten tlak, co cítím tady? Je to jako...
Úzkost.
Štěstí má člověk v srdci?
V srdci, v mysli,
na kůži, v celém těle.
Můžeš ho cítit, jen když budeš mít vše v souladu.
- A na závěr... - Co to děláš? No tak!
Panebože. Vždyť hoří.
- Jak to můžu uhasit? - Nemůžeš.
To Bruno tě nažhavil.
Tvé tělo je propojeno s tvou myslí.
Když budeš ignorovat jeho signály, budeš nešťastná.
Buď na sebe hodná, spoj se se svými city,
snaž se pochopit, odkud se vzaly a proč.
Musíš být přítomná, Maddo!
Jak říkaly jeptišky: „Jsi inteligentní, ale líná.“
Takže jeptišky měly pravdu! No tak!
- Slečno Maddaleno, zdravím. - Ano?
Jste dcerou paní Grazie? Skvělé.
Vaše matka je skoro hotová.
Teď ji odpojíme, abyste ji mohla odvézt domů.
Dost jsme pracovaly a jsme trochu unavené.
Ne, protože jestli tě uvidí mé dcery...
Proč by to vadilo?
- Neřekla jsem jim to. - Protože se stydíš.
- Stydíš se, protože jsem ošklivý. - Ne, ale...
- A ty jsi úžasná. Já jsem... - Přestaň.
- Podívej, kdo přišel. - No tak!
Ty jsi úžasná, zatímco já jsem za zenitem.
- To neříkej. - Zasloužíš si něco lepšího.
Kdo jiný by mi každý týden dával novou paruku?
- Mají být na sex. - Dobře.
- Nechal bych se s tebou zpopelnit. - No tak!
Nekoupíme si kremační pec? No tak, bude to sranda.
Budeme mít sex navždy. Až z nás bude prach.
Ne! Mějte trochu úcty. Lidé tu trpí.
- Kdo trpí víc než my? - Já.
Připadám si jako ve škole.
- Ahoj, mami. Jdeme. - Ahoj.
- Ano. - Dobrý večer.
Lucio, můj přítel.
- Těší mě. - Maddalena.
Tvoje máma o tobě pořád mluví. A o tvojí sestře.
Škoda, že mi o tobě neřekla.
- Myslela, že to nebude na dlouho. - Co...
Ne, myslím naše přátelství...
- Myslela, že to nevydrží. - Dobře.
Mami, za chvíli mi skončí parkování. Pojď, pomůžu ti.
- Těšilo mě, Lucio. - Nashle, Maddaleno.
- Zavolej mi. - Jasně.
Nashle, sestro. Omlouvám se.
Sestro?
Povídejte!
Hlavní sestra je moc hodná, ale nerozumí legraci.
- Zato tvůj přítel ano. - Je milý, že?
Ano, možná až moc.
- Jak dlouho se znáte? - Láska na první pohled v nemocnici.
Mami, tohle není legrace.
Co bys řekla na svatbu ve skleníku, mezi rostlinami?
A mezi komáry? Vždyť v Římě je tolik hezkých kostelů.
Ano, ale chtěli jsme něco jiného.
Kdo? Ty a Vanni?
Ano, mami. Já a Vanni. Napadlo nás to na večeři u jeho rodičů.
U jeho rodičů.
Ne, řeknu ti jen jedno, Maddo. Je to tvoje svatba.
Musí se líbit tobě. A samozřejmě i Vannimu.
Musí odrážet tebe. Jako tvoje kniha.
Proč asi měla takový úspěch?
- Protože byla od srdce. - Jistě, to byla.
První kniha byla ironická biografie.
Ale měla i hloubku.
Měla úspěch, protože svět je plný nejistých holek,
kterým chybí sebevědomí. Taková byla vlastně i ona.
Adelaide uhodila hřebíček na hlavičku.
Správná komunikační strategie pro ni je, aby ji přestali vnímat
jako tu normální, obyčejnou holku od vedle.
Jenže Maddalena je populární. V tom je její síla.
- Mluví o mně. - Ne, masturbují.
Škoda, že jen v duchu.
Zlato.
- Čekali jsme na tebe. - Už jsem tu.
- Ahoj, všichni. - Ahoj.
- Ahoj, Maddo. - Ahoj.
Přinesu skleničku.
Jsi roztomilá kočička, ale moc chlupatá.
Tady máš skleničku, Maddino.
Myslím, že Maddalenin příběh se musí vyprávět jako mix žánrů,
crossover, směsice,
řekněme nová Sally Rooney uvádějící Elenu Ferrante,
která se nechává inspirovat pop kulturou.
Hlavně bych chtěla vědět, o čem ten román pojednává.
Jistě.
Řekni jí, že nemáš tucha.
Je to typický příběh mé generace
o tom, že máme složitý vztah k lásce.
Hlavními tématy jsou pochopení, proplétání,
- nalezení naší druhé poloviny jablka. - Milostný příběh. Ryzí avantgarda.
Uradla jsi můj citát.
- Maddo... - Ne! Vlastně...
hlavní postavou je žena s mnoha nuancemi,
takže je pro ni těžké samu sebe definovat
v rámci stabilního vztahu.
Myslím to všeobecně.
Proč ti záleží na názoru té ježibaby?
Vztahy, ale samozřejmě i feminismus.
Je to romantický milostný příběh, ale na úrovni, žádná romantická komedie.
Ne nějaká knížka, co si člověk koupí v trafice.
- Musíme zorganizovat propagační turné. - Jistě.
- Koho pozveme? Kam? Co říkáš? - Napadlo mě...
Přinesu ještě láhev šampaňského.
Maddo, tvůj rukopis...
Pošle ho. Už brzy, slibuju.
Snad tu brzo bude i taxi. Máte tu vůbec taxi?
Můžeme jet spolu.
Když je řeč o předměstí, jak to šlo v zahradnictví?
Dobře. Teda...
Všechny mé známé jsou z vaší svatby ve skleníku nadšené.
Je to vážně šik.
Ještě jsem se tam nedostala.
- Ne? - Ne?
Ale svatba tam samozřejmě bude.
Prosím, s'il te plaît, domluv si termín,
než ti ten nápad někdo vyfoukne.
Dobře.
- Zlato. - To ne, zlato. Ještě nejsem hotová. Ven.
Tak se zamykej.
Stydíš se?
Ne, nestydím. Ale není to hezké.
Maddino. Jsi rozkošná, i když sedíš na záchodě.
Máme návrhy od architekta.
Moji studovnu můžeme udělat v pokoji vedle knihovny.
Žádné knihy nepřijdou k úhoně.
Co říkáš?
Ne, to je dobré. Jistě.
Potřebuješ svůj prostor, budeš mít hodně práce.
Dobře.
Hele, vážně ti ten skleník přijde jako dobrý nápad?
Jasně. Proč?
Nemusíme dělat, co řekne má matka.
Jestli si nejsi jistá, uděláme to jinde.
Ne, podle mě má tvoje máma dobrý vkus.
Bude to báječné.
Bude to báječné, protože tam budeme my dva.
Co se děje?
Nic. Nemůžu v poslední době psát.
V první knize jsem ironicky psala o sobě. To bylo asi snazší.
Možná už nevím, jak na to.
Ale víš. Tohle je prokletí druhé knihy.
Musíš si představit, že už je vydaná.
A píšeš svou třetí.
Ve třetí knize autor píše o tom, o čem chce.
- Dobře. - Počkám v posteli, Maddino.
„Maddo.“
Jsou chvíle, kdy...
Áááá!!! Pomoooooc!
Proč to dělám!
Pomoc... Došly mi nápady...
Vale, teď není vhodná doba na poučování.
Naopak, je na to ideální doba.
- Jestli neodejdeš. Poleju tě. - Umím zařídit, abych byla mokrá.
Navíc nejsem skutečná. Ale ty jsi.
I když z tebe zbyl jenom stín.
Díky.
Sama sobě jsi nejhorším nepřítelem.
Jenom sama sebe omezuješ, potlačuješ a cenzuruješ.
Měla bys překročit hranice.
Pojď se mnou.
Kam?
Překročíme hranice.
Pojď.
No jo.
Uvědomujete si, slečno, že jste při čurání nezamkla dveře?
Námitka, paní soudkyně, byla u sebe doma.
- Byl tam její budoucí manžel. - To je sexy.
Námitka se zamítá.
Z toho důvodu se ptám,
kde jste byla, když jste si před snoubencem poprvé prdla?
Námitka, paní soudkyně,
milostná a zažívací minulost obviněné
nijak nesouvisí s tímto řízením.
Námitka se zamítá.
Ano, bylo to v posteli. Ale spala jsem, přísahám.
Nespala jste. Předstírala jste to.
A zakryla jste to prostěradlem.
Ale to přece dělá každý.
Jistě, zahodíme civilizovanost, vkus a naši pověst.
Moje klientka má právo na to být nechutná.
„Nechutná“ je možná trochu silný výraz.
Být nechutná nás vystavuje hodnocení ostatních, paní soudkyně.
Mluvíme tu přece o ženě.
Předsudky. Ženy dělají hrozné věci. Jedí s otevřenou pusou,
krkají, šťourají se v nose, když čekají na červené,
klejou a někdy se až tak moc nemyjí.
Jestli je má klientka něčím vinná,
tak těmi hloupými normami, kterými se řídí
a které jí nedovolují žít svobodně,
jak v práci, tak v posteli.
Maddalena Gentiliová už nedokáže
jíst šlehačku a umazat si nos.
Nesnese být neupravená, ani v zimě,
a zahodila všechny menstruační kalhotky!
Jak může někdo při menstruaci nosit tanga? To je zločin.
Jestli ji obviňujete, že se nechová dost žensky,
tak jsme všechny hrdě vinné.
A smířit se s tím, že taková nebude, je pro Maddalenu
jediný způsob, jak být zase sama sebou.
Šťastnou Maddalenou. To je z mé strany vše.
Slyšení se odročuje.
Vážně bych se chtěla vdávat tady, takže...
Já... Poslyš, Bruno... Vyhlasme příměří.
Ne, to by vypadalo, že jsme se pohádali...
Chci říct spíš kompromis.
Jasně. Musíme se na tom domluvit.
Takhle to udělám.
Myslím, že máma by kriminálníkovi nevěřila.
Jsi si jistá tím, co jsi viděla?
Ano, jak říkám.
Dobře. Až se vrátím z knižního veletrhu, půjdeme tam spolu.
Promiň, že všechno zařizuješ ty.
- Ne. - Přitom musíš psát knihu.
Mimochodem...
Dva mladí američtí autoři, co se hodně prodávají.
Inspiruj se, ukradni to, okopíruj. Dělají to i ti nejlepší.
- Díky. - Soustřeď se na knihu.
Nemysli na zahradníka, který do tvého života nepatří.
Ano, jistě.
- Slibuješ? - Ano, samozřejmě.
Bezva.
Špagety s červenou řepou a pecorinovým krémem.
Tady máme cuketové květy plněné ricottou s provensálským kořením.
- Moc dobré, bravo. - Dobře.
- Je to dobré? - Díky.
Vy to odnášíte? Je toho škoda.
Bez urážky. Skvělá chuť, vyvážená.
- Odneste to. Další. - Ta chuť je tak vyvážená... Děkuji.
Díky, Maddaleno. Tak my jdeme.
Je toho škoda.
Maddaleno, teď zkusíme mise en place.
ČOKOLÁDOVÝ CHEESECAKE
- Je to ono? - Tenhle je lepší. Tenhle.
Tadá!
Jasně. Ten výstřih. Schovává tvoje nejhezčí rysy.
Nejhezčí rysy.
Pěkné!
Na svatbu se nehodí.
- Ty předtím. - C'est parfait.
Nenucená elegance. Moc se mi líbí ten pláštík.
- Není to tyl? - Nebyl to orgasmus?
- Organza. - Organza.
- Ty pak někam jdeš? - Já? Ne, proč?
- Že ses tak vyfiknul. - Díky.
- Co je? - Pojď.
- Musíme zjistit, kde je. - Kdo?
Ten kriminálník.
Bojím se ho. Na své svatbě ho nechci.
- Musíme něco vymyslet. - Ale co?
- Kam to jdeš? Nenechávej mě tu. - Pojď.
Jsi cvok.
- Co je? - To je dokonalé.
- Je to děs. - Je to dokonalé!
- Obleč si to. - Ne.
Oblékal jsem se tři hodiny.
- A ten klobouk. - Umyl jsem si vlasy.
Nesmí nás poznat.
Proč tě vůbec poslouchám?
- Jsi můj družba. - To je fakt.
- Jak vypadám? - Skvěle.
Ty ne.
- Pěkný květináč. - Pěkný?
- Musíme toho kriminálníka najít. - Jo.
- Pamatuješ si ho? - Zdálo se mi o něm.
- Co je to za smrad? - Ode mě není. Já se sprchoval.
To je hnůj.
Pak tam dáme hlínu.
Tady jsou. Schovej se!
- To jsou oni. - Pracují.
Tohle je narušení soukromí.
Ne každá dobrá věc je legální.
Už to trvá tři hodiny.
Nemáš organizovat svatbu, psát knihu, žít svůj život?
- Podržíš to? - Nechtěj po mně...
- Jsi můj družba. -„Družba“.
Sakra. Je jedno, jak ho zabereš, pořád je sexy.
Chlapi.
Obávám se, žes měla pravdu. Hele.
- Přibliž to! - Jasně.
- Víc už to nejde. - Sakra.
Vidíš to?
Sexy a padouch. To je ještě lepší.
Tobě přijde sexy?
Ticho.
- Viděl nás. - Jde sem.
Počkej na mě.
- Do prdele. - Jo, přesně.
Pomoz mi.
- Co to děláte? To je nějaký fetiš? - Ne, ale musíme si promluvit.
A viděl jsem video, kde...
Bruno, vím, že jsi dobrý chlap, ale dlužíš mi vysvětlení.
Co jsi těm chlapům dával?
Dávám svým klukům semínka.
Aby měli ve vězení bylinky, kytky a rostliny.
Neřekl jsem ti to, protože mi to nepřišlo důležité.
Pěstovat si tam něco jim zlepší náladu. Mně to pomohlo.
Do ničeho bych tě nezatáhl. Záleží mi tady na tom.
Nebyl jsem nadšený ze zaměstnávání kriminálníků...
- Jsem v podmínce. - Nech mě domluvit.
Ale chci ti věřit. Měl bych?
U takového zákazníka musím zajistit, že bude vše v pořádku.
Prostě si vymyslela příběh.
Je to spisovatelka. Má bujnou fantazii.
Teď nám prosím vraťte ty kombinézy.
Potřebujeme je na hnojení.
Ano.
Claudio.
Co mám udělat, aby mě zatkli a on mě pak zachránil?
Claudio, moc mě mrzí, co se stalo.
Možná mám moc velkou fantazii,
ale můžu tady mít svatbu, ne?
Nejsem moc nadšený.
Jestli se nevdáte tady, dcera se mnou nebude mluvit.
Děkuji. Mockrát děkuji.
Neměla by ses omlouvat jemu.
- Smím? Prosím? - Ne.
Omlouvám se, vážně.
- Ty kombinézy ti vyperu. - Díky.
Měla jsem si s tebou promluvit, ne ti dělat potíže.
Ale vypadáš docela drsně.
Protože nemám oblek a kravatu?
Ty že nesnášíš klišé? Vypadá to, že se jich držíš.
Soudíš lidi, o kterých nic nevíš.
Je tak vytočený, že je určitě v ráži.
Co takhle nenávistný šukání?
Máš snad navíc, ne, zrzko?
Ráda lidem dáváš nálepky, jako by byli sklenice.
Je pro ně těžké lidi jako ty přesvědčit o tom, že jsou jiní, než si myslíš.
Nic proti nim nemám, vlastně...
Mám mezi kriminálníky přátele.
- Vážně? - Ano.
- Například? - Kopeš si vlastní hrob.
Třeba můj kamarád Stefano. Zadrželi ho za kouření trávy.
O čem to mluvíš?
- Sama jsem ji kouřila. - To je teda něco.
Kdo další? Někdo, kdo nezaplatil pokutu?
Nebo daň z nemovitosti?
- Poslyš. - Nedělej to ještě těžší!
Omluv se a přitlač ho ke zdi.
Jestli je podle tebe kuřák trávy zločinec,
tak to řekni, nebo radši zmiz.
Já provedl horší věci. Mnohem horší.
Děsíš ji, Bruno. Přestaň.
Já jsem tak vyděšená.
Pamatuješ na ten příběh o muži a medvědovi?
Ženy se víc bojí být o samotě s mužem.
Podívej se na ni. Je vyděšená.
- Tohle není dobré, Bruno. - Máme tu lamače srdcí.
Jen chci říct, že...
Jsem tady, protože jsem provedl něco horšího.
Maddo, dej mu do pusy jednu kozičku a on se uklidní.
- To s tím přece nesouvisí. - Ale ano.
Mám problémy se zvládáním vzteku.
Takový zlozvyk v naší rodině.
Kdysi bych na něco takového reagoval hodně špatně.
Pracuju na tom.
Promiň. Nechala jsem se unést myšlenkou na dokonalou svatbu,
která se musí líbit nejen mé tchyni Adelaide,
ale i mně. Je to dost složité.
Máš drsnou tchyni.
Připomíná mi mou učitelku italštiny ze střední.
Nesnášela mě, protože moji rodiče za ní nikdy nepřišli.
Pak jsem školy nechal.
To je škoda, ale chápu to.
Ten nápad s jabloněmi
je tvůj nebo Adelaidin?
Ne, ona jen navrhla tenhle skleník, jabloně bych chtěla já.
Dobře.
Tak je tedy seženeme.
- Nemám otevřít okýnka? - Ne, to je dobré.
Výborně, Bruno. Laskavost je důležitá.
Aby někoho dostal do postele.
Ne, je to důležité pro všechny lidi.
Jistě, aby je všechny dostal do postele.
- Cože? - Co?
Ne, já nic neřekla.
Určitě? Něco jsem slyšel.
Pěkný, co?
- Ne. - Ne.
- Ne? - Ne.
Vlastně je mi trochu horko.
Jasně, je to tu plné hormonů.
Sleduj silnici, Bruno.
Vážně je tu horko. Otevřu okýnko.
- Zlepšuje se. - To ne.
Dobře, otevřu ho u sebe.
Skvělé. Instinkty lze ovládnout, když se chováš slušně.
Potřebuju studenou sprchu.
- Kvůli tomu horku. - Jo.
Hele, je tu párty.
Přifaříme se?
Dobře.
Není to ledajaká párty. Je to svatba.
- Dobrý den. - Dobrý den.
Vy nejste na seznamu, že? Dress code je „šeříková elegance“.
- To je ale škoda. - Ne!
Musíme doručit rostlinu nevěstě a ženichovi.
Sobota je samý zmatek
Je to skoro horší, než se říká
Ale s tebou je tu něco kouzelného
Je tu něco Něco krásného
Řekni mi, kdy dorazíš Ať ti podržím místo
- Kam ji máme dát? - Nejspíš na místo pro dary.
- Nejspíš. - Nejspíš.
- Tamhle. - Ano.
Nebudu tu stát sama
I ty nejkrásnější růže uvadnou
Dobře, budu na tebe čekat
Ale ne celý život
Na okamžik se otočíš A noc je u konce
- Ten fíkus by se měl prořezat, ne? - To je citronovník.
- Dej mi to. - Co to děláš?
Otočíš, otočíš se
Šeříková elegance.
Nevidím tě, kam jsi šel?
Díky.
Víš, že na tebe budu čekat
Ale ne celý život
Gratulujeme.
Víš, že na tebe budu čekat
Ale ne celý život
Pověz mi pravdu.
Jsi ten typ člověka, co pije jen po cvičení?
Dělám jógu.
Svět se nezhroutí, když budeš mít povislý zadek.
- Bruno. - Amen.
To přece vím.
- Byla jsem trochu při těle. - Jsi teď spokojenější?
Ano. Protože jsem potkala Vanniho. Na váze nezáleží.
Určitě jsi byla sexy i tak.
- Až moc. - Amen.
Moc explicitní. Moc přímočaré, moc neomalené. Omluv se.
Promiň, zrzko. To jsem přehnal.
- Omluva se přijímá. Toho si cením. - Co ho tak ocenit celého.
- Na zdraví. - Teda, promiň.
Já myslel, že jsi dost upjatá.
- Ty mě podceňuješ. - Možná.
- Dort! - Dort!
Nevypadají moc nadšeně.
Je to tvá třetí svatba. Jsou čím dál chudší.
- Je to i tvoje svatba. - První. U tebe je to zvyk.
Ty nejsi příbuzná, ale daň. Pozdrav je.
Dort!
Proto chci jinou svatbu.
Jen klid. Jabloně čekají.
To je krása. Jako impresionistický obraz.
Ano, jako malované.
A když se obalí jablky, je to ještě hezčí.
Schovali mi asi 30 jabloní v květináči.
Nemůžu nic slíbit.
Ale na svatbu by měly být připravené.
Dobře, máš mou důvěru. Dělej, co umíš.
Proč jsi tak posedlá jablky?
Vanni je má druhá polovina jablka.
Což znamená?
To je mýtus od Platóna.
- Nějaký influencer? - Tak nějak.
O co přesně jde?
Podle Platóna měly kdysi lidské bytosti
čtyři paže, čtyři nohy a dvě tváře.
Byly tak mocné, že se Zeus cítil ohrožený,
tak je rozpůlil jako ovoce.
A obě části odsoudil k tomu, aby se celý život hledaly.
Ale skutečný život je jiný.
Má matka si vybrala špatnou polovinu.
Abych napravil to, co způsobil můj otec, udělal jsem...
co jsem dělat neměl.
Ale pracuješ na tom, ne? To je fajn.
Vždycky se můžeme stát lepšími verzemi nás samotných.
Není snadné přesvědčit svět, že ses změnila,
když tomu sama nevěříš.
Tahle mláďata jabloně jsou moc hezká.
- Mláďata jabloně? - Tahle se mi líbí nejvíc.
Tak ji pojmenujeme Maddalena.
- Neblázni. - Rostliny jsou živé.
Proto jim dávám jména. Jinak by neplodily.
Musím s nimi mluvit, dotýkat se jich...
zalévat je...
je to jako vztah.
Snažíš se, aby byly šťastné, ale vždycky se ti to nepovede.
Stojí to úsilí.
Velké.
Dlouhé.
Je to dřina, ale i potěšení.
Snad je to potěšení i pro ně.
To doufám.
Bru! Vždyť se má vdávat!
- Co to dělá? - Tu jedinou rozumnou věc.
Já nechci.
Škoda. Je tak šťavnaté.
- Co se to děje? - Počkej, ne.
Zasekly se nám řetízky.
- Roztrhneš je. - Promiň.
- Jsou zaseklé. - Dobře.
Promiň, musím už jít.
Ať se stalo cokoliv, nic se nemění. Chci se vdát.
A taky se vdáš.
I s jabloněmi.
Skleník bude podle tvého přání.
Hodný kluk. Jestli se ti chce brečet, klidně můžeš.
Filippo, dej mi pokoj. Vrať se na svou show.
Ahoj, Jane Austenová.
Ty máš kliku. Máš tak hezký život.
Vanni. Už jsi doma?
- Bože. - Přijel jsem dřív.
Lásko!
Chyběla jsi mi.
- Líbí se ti? - Nádhera, díky.
Pro opravdové spisovatele je nutný.
A ty jsi opravdová spisovatelka.
- Četl jsi to? - Neměl jsem?
S některými částmi ještě nejsem spokojená.
Je to úžasné.
Čím jsem si tě zasloužila?
Vypadáš dobře a jsi tak voňavý a čistý.
Taky si dám sprchu, ano?
- Rychle. - Ano.
A co tohle?
Je to dáreček pro hosty.
- Hezká barva... - No tak.
Jsou strašné. Hostům se nebudou líbit.
Rozumím, hlavně potichu. Něco najdeme, doufám.
Ale Maddalena má pravdu. Ty věci jsou děsné.
Je tu prodavačka.
Chápu. Urny na popel by byly lepší.
Máš pravdu.
- Musel jít s námi? - Jsi nervózní?
- Je s Vannim vše v pořádku? - Jasně. Vanni je dokonalý.
- A ty nejsi? - Takže...
Mám pro tebe dvě možnosti.
Cukřenka ve tvaru záchodu.
Tak ošklivá, až je rozkošná.
Nebo klasiku, jezevčíky.
Už jste to viděly, co? Nevypadáš nadšeně.
Protože miluješ kočky. Mám pravdu? Jistě.
Tak se podíváme.
Tady to je. Podívej, dvě kočky. Ale je tu problém, jsou rozkošné.
Musí být ošklivé. Najdeme takové.
To je celý on. Ze všeho má legraci.
Na můj vkus to trochu přehání.
Spořádanost nám život neprodlouží.
Promiňte. Málem mi to vypíchlo oči.
Určitě se chceš vdát?
Mně je to úplně jedno.
Dokonalý obraz, dokonalý obývák,
na tom nezáleží.
Chci, abys našla pravou lásku.
Každodenní lásku,
pro kterou se budeš s radostí budit, i když nastanou zlé časy.
Máš pravdu. Ne, máš pravdu.
Už půjdeme, Lucio. Dárečky pro hosty už stejně nejsou v módě.
Napadlo mě,
že bychom mohli dát peníze na onkologické výzkumné centrum.
To je skvělý nápad.
Škoda, zrovna jsem něco našel.
Víceméně je to záchod, ale vyzdobený.
Chtěla bych se ještě podívat na rukopis. Některými pasážemi si nejsem jistá.
Jako většina spisovatelů. Když si přečteš naše změny, změníš názor.
- Ale ta obálka... - Je skvělá!
Nemáš tušení, kolik nás stála, Maddo. Je z MoMA.
Adelaide ji chtěla, tak jsme to pro ni zařídili.
Nemá to nic společného s knihou. Nijak s ní nesouvisí.
Možná není pro tvoje staré čtenáře, ale je pro ty, které chceme oslovit.
- Ahoj, Vanni. Posílám pusu. - Ahoj, Tommaso.
- Ahoj. - Čau.
Zlato, viděl jsem, jak propagují knihy. Mají promyšlený každičký detail.
Věř jim a nech je pracovat.
Copak zítra nejedeš na tu svou super rozlučku?
- Připravená? - Ano.
Ne. Prosím, až budu pryč, nech je, ať se pořádně vyblbnou.
Jasně, mě z toho zase vynecháte.
Věř mi. Unaví se a usnou.
- Vrátíš se? - Vždyť neutíkám.
- Utíkat? Neutíkej. - Ale Giuse. Kam bych asi šla?
- Dobře se bav. - Stefano. Tady jsme. Ahoj.
Připraveni? Už jsme tu.
Ahoj, Aki.
- Proč dva kufry? - Já ti to neříkal? Aki jede taky.
Dobře, to jsem ráda.
Promiň, Aki. Ale myslela jsem, že pojede nevěsta, družička a družba.
Agentura dala slevu ještě na jednoho člověka.
Slevu? Promiň, kdo platil...
Potlesk pro Maddu, nejštědřejší nevěstu. Platí za všechny.
- Nemůžu jet taky? - Jsi pitomej?
- Co? - To ta malá. Vždyť brečí.
Kvůli tomu, cos řekl.
Je tu dodávka. Pojďme.
- Vem si tu zátěž. - Zátěž?
Ne!
- Brečí. To je fuk. - Ahoj.
Nuže. Připravte se na prohlídku baroka v Lecce.
Pěkně s elánem. Sejdeme se v hale. Natěšení?
- Co nás čeká? - Barokní umění v Lecce.
Co si jít zaplavat?
Tadá!
- Zatraceně! - Teda!
To je nádhera.
Lecce je úchvatné město.
A vážně romantické. Fotku?
Taky se vyfotíme.
Pěkný.
Takže barokní prohlídka je za námi.
- A nyní... - Plavání.
- Výlet na lodi. - Relax.
- Zamluvila jsem nějaké aktivity. - Jaké?
Nějaké typické místní aktivity.
- Plavání je aktivita. - To máš vlastně pravdu.
Mohli jste to vymyslet sami.
Tyhle věci organizuje družička.
Ale já mám vás, tak to musím dělat sama.
To bylo špatné.
Co trocha elánu, trocha svobody.
Ticho! Dodávka čeká.
Zkus to znovu. Dělej.
To je ono.
- Nevěděl jsem, že jsi taková požitkářka. - Počkej, až budeš mít tři děti.
Snažíme se. Každý večer. Ale žádné děti.
- Víš... - Co? Já jsem skončila.
Nechcete jedno? Holku ne, ta je moc roztomilá.
- Ahoj. Odpočatí? - Tady ji máme.
Jsme odpočatí. Co chceš? Další aktivity?
Ne, to stačilo. Nemůžeš nás takhle týrat. No tak.
Dobře, dám vám už pokoj.
Ale nezapomínej, že tohle není dovolená
nebo vaše líbánky, tohle je má rozlučka se svobodou.
Ty jsou pro vás.
Pro mě? Děkuju.
Ne! „Pro mou Maddinu.“ Vanni!
- Pěkný. - No teda.
Pěkné.
Čtyři lístky do zákulisí tajného koncertu skupiny „Sůl do rány“.
Co tím myslíš?
Soukromá akce. Je zadarmo, neboj.
To je super! Tomu říkám „zážitek“.
- Dobrý večer. Tady mám propustku. Díky. - Moje propustka.
- Jdeme na to. - Jdeme.
- Je tamhle. - Tak jo, lidi.
Užijte si to, zkontroluju zvuk.
- Mějte se, díky. - Zatím, bavte se.
Je to oficiální...
Ne... Maddalena Gentiliová.
Jsem vaše velká fanynka. Miluju vaši knihu.
- Panebože. Já zas miluju vaši hudbu. - Děkuji.
Tohle je Stefano, Aki a moje sestra Maria.
- Těší mě. Proč jste sem přijeli? - Ahoj.
Dárek od mého budoucího manžela.
- Bude se vdávat. - Uspořádali jsme jí rozlučku.
- Vážně? - Sklapni.
Já jdu na zvukovou zkoušku. Otevřený bar je tam.
Jste mými hosty. Můj dům je váš dům.
Říkáš, že moje srdce Je čistší než Švýcarsko
Moje vagina je liberální Řídí se vlastními zákony
Táta mi říkával Ať na sebe dávám pozor
Máma mi říkávala Ať myslím hlavou
Sestra tvrdí Že můj život je fiasko
Ale já dělám, co se mi zachce
Někdo se bude smát
Někdo se za mě bude modlit
Protože dělám, co se mi zachce
I když to, co mi říkají
Je všechno pravda A já už nevím
Jestli je to modré, nebo černé
Jestli je to míň, nebo víc
Co se děje?
Nebyla jsem nikde bez dětí celou věčnost.
- A? - Stýská se mi po nich!
- Nechtěla jsi utéct? - Děti jsou jako drogy.
Ničí tě, ale i tak je chceš!
- Musím jít. - Kam?
Na hotel. Musím jim zavolat.
Ne, to nevadí.
Maddale, nepořizuj si děti. Věř mi.
Nepořizuj si děti!
Je všechno pravda A já už nevím
Jestli je to modré, nebo černé
Takhle by ses měla chovat vždycky. Svobodná jsi ještě krásnější.
Chybělo mi tvoje svádění.
- Ty jsi pitomá. - Když urazíš mě, urážíš sebe.
Když řeknu, že tě miluju, miluju sama sebe?
Přesně! Je to jako masturbace, a tu my rády.
Je to modré, nebo černé
Na sto procent
Jestli je to míň, nebo víc
A víceméně je to všechno pravda
Pojďte, dámy. Dnes máme speciální nabídku.
Šaty za pět euro.
Můžu vám pomoct, madam?
Chtěla bych kilo životní jistoty.
Tu nikdo neprodává. Je zdarma, ale musíš si ji najít sama.
Můžu ti s tím pomoct.
Tady prodávají všechno. Je tolik druhů ovoce.
Zeptám se. Jedla bys celý život jen jeden druh ovoce?
Vážně mluvíme o ovoci?
Tamten muž je jako kiwi. Navenek drsný, ale uvnitř sladký.
Zpočátku je otravný,
ale pak je perfektní na koncerty, výstavy
a brunche na damaškovém ubrusu
- vyšívaném jeptiškami z kláštera. - Připomíná mi Vanniho.
Buď hladová, Maddino.
Život ženy má mnoho období.
Melounový muž, když to chceš víc na pohodu,
ale potřebuješ opalovací krém a ještě nějakou další ochranu.
Nebuď posedlá polovinou jablka.
Musíš vyzkoušet všechny druhy ovoce.
Já jsem snědla spoustu ovocných salátů.
A tady je banánový muž.
To je od tebe nečestné a otřepané.
Co po mně vůbec chceš? To ty na něj myslíš.
Jen říkám, že jsi posedlá mýtem o polovině jablka.
Maddaleno, copak nechápeš, že každý jsme celé ovoce?
Nepotřebuješ druhou půlku, abys byla celá nebo šťastná. Ty sama jsi úplná.
No? Jaký byl koncert?
Moc hezký, zlato. Díky.
Byl to úžasný nápad. Všichni byli nadšení.
- Ty nadšeně nevypadáš. - Ne.
Proč jsi nervózní?
Myslíš na ten návrh. Chceš změnit tu obálku.
Ne, o to nejde.
Já to věděl. Jde o tu svatbu.
Místo nebo datum?
Ne, počkej. Tvůj účes.
Já pitomec. Šaty!
- Se šaty má problém každá nevěsta. - Já jsem ten problém, Vanni.
Mám pochyby.
O všem. O své budoucnosti.
O tvé budoucnosti se mnou.
Třeba je to jen dočasné. Nevím.
Možná to tak má každá nevěsta.
Ale nejsem si jistá,
jestli je správné se vzít.
Dobře.
To tě napadlo právě teď?
Uvědomila sis to na rozlučce?
Pochybuješ o sobě kvůli blbýmu namakanýmu striptérovi?
O čem to mluvíš? Žádný striptér nebyl.
A ne každý svalovec je hloupý.
Dobře.
- Půjdu. - Vanni.
Dám ti čas a prostor si to promyslet.
Nerozhodné ženy nejsou nic pro mě.
Má matka má mnoho chyb, ale vychovala mě k rozhodnosti.
A chci, aby má partnerka byla stejně rozhodná jako já.
Co to děláš?
Vy jste Maddalena Gentiliová.
Já vás miluju!
- Opouštíš mě kvůli ní? - Promiň.
Ta mrcha! Jako miluju ji, ale je to pěkná mrcha.
To je krádež. Trávit čas s kriminálníky se na člověku podepíše.
Nekradu, zaplatila jsem je.
To byla má bývalá. Nedá mi pokoj.
Připadáš si pak důležitý?
Nebo to děláš dobrovolně?
- Je to toxický vztah. - To je.
- Nedlužím ti vysvětlení. - Ani ho nechci.
Mně přišlo, že jo.
Proč jsi tady? Potřebuješ něco?
Nic nepotřebuju.
Určitě?
Jsem pro tebe něco jako dárek, než se usadíš?
Já nejsem dárek. Nejsem chyba, kterou uděláš,
aby ses přesvědčila, že ten druhý je ten pravý.
Vím moc dobře, kdo jsi.
Zahradník.
Jasně. Svůj úkol jsem splnil.
Teď se můžeš provdat za svou druhou polovičku.
Jo, a taky si naser.
Mari, měla jsem hrozný den. Je to naléhavé?
Jde o mámu.
Kdybys mě potřebovala, budu vedle.
Nedojdeme pro kafe?
- Dáš si kafe? - Ne, díky.
Vždycky víš přesně, jak mi říct, že jsem něco podělala.
Promiň, že mluvím sprostě.
Ale nemůžu si pomoct, když tě vidím takhle.
Teď se musíš soustředit. Probrat se a cítit se dobře. Ano?
Maddaleno.
- Někdo přišel. - Dobře.
- Budeme tady. - Díky.
Za co? Budeme tu čekat na to, až se probudí.
Probudí se, ne?
Ano, jistě.
Díky, že jsi přišel.
Nenechal bych tě samotnou.
- Díky. Mějte se. - Já děkuju.
- Mám zavřít? - Ne, nezavírejte. Je horko.
Dobře.
- Co si to dáváš? - Antihistaminikum.
- Jsem alergická na neštěstí. - Já jsem šťastná.
- Nevypadáš šťastně, Maddo. - Mami.
Mami, vypadáš úžasně.
Mario, nezavírej, je hrozné horko.
- Všechno v pořádku? - Ano, vím, že jsi ve stresu,
ale dneska se vdáváš. Měla bys celá zářit.
O to se postará rozjasňovač. Dej si kilo na každou lícní kost.
Viděla jsem to v tutoriálu Seleny Gomez.
Vypadáš přepadleji než já.
- To je čaj? - Ano.
Jsem ospalá.
Maddo, život je...
Utahuje si z tebe, co?
Ale chci si ho užívat každičký den.
Chci se cítit naživu, dokud jsem naživu.
Já nebrečím. Něco mi spadlo do oka.
Rozmažu si make-up. To ti pěkně děkuju.
Kruci! Přišel jsem o chvíli jako ze Sexu ve městě?
Moc ti to sluší. Jak elegantní. Díky.
- Ahoj, drahá. - Ahoj, Tommi.
Moc ti to sluší.
Víš, že tě miluju, protože ty miluješ mě, i když jsem kámoš na baterky.
Auto čeká.
- Pomůžu ti s oblékáním. - Zvládnu to sama, díky.
- Dejte mi chvilku. - Jo, dobře.
Naposledy si popovídáme?
Proč ne?
NEŘÍKEJ TO MÁMĚ
To je ujetý! Nadržená manželka před svatbou.
Co tu dělám? O co se tu snažíš?
- Posílám tě zpátky, kam patříš. - Chceš mě tu zavřít?
Zmiz!
Dobrý večer.
Jsi tak nádherná. Připomínáš mi mě, když jsem byla mladá.
Jen ti upravím vlečku.
Ste, ta vlečka...
To jsem byl já.
Promiň, nechtěl jsem ti ji přišlápnout. A taky...
Moc ti to sluší, zrzko.
Jsi jako impresionistický obraz.
- Protože jsem jako malovaná? - Ne.
Ne, jsi krásná jako obraz z 19. století.
Ještě krásnější. Nechci urazit ničí vzhled.
V té době byly různé typy žen.
Nevěsta má vždy zpoždění, n'est-ce pas?
Typický vypravěčský prvek.
Nemusíš nám tu dělat přednášku.
- Proč jsi tady? - Abych se omluvil.
Teď?
Chtěl jsem to udělat, než se vdáš.
Minutu před tím?
Říkalas, že se člověk může stát lepším kdykoliv.
Díky tobě se o to chci pokusit.
Chci ukončit toxické vztahy, které mě jen vysávají.
Ale ty taky...
Vypadáš jako rostlina bez světla.
Potřebuješ světlo, aby ti bylo dobře.
Zrzko, copak chceš strávit zbytek života ve stínu?
Nic mi není!
Všechno v pořádku. Skvělé.
Co se to děje? Kdo je ten chlap?
Ten striptér?
Ne, to je Bruno. Ten zahradník.
Co se děje?
- Maddino, všechno v pořádku? - Ano.
Chtěl jsem...
Chtěl jsem se ujistit, že skleník je podle jejích představ.
Zaslouží si to.
Výborně, Bruno.
Ale co tady děláš?
Už půjdu.
Běž, drahoušku, běž.
Très bien. Tak pokračujme.
Prosím, omluvte Bruna. On už je takový.
Trochu Pasolini, trochu Suburra,
trochu šoumen.
Ale my přece máme obyčejné lidi nesmírně rádi.
Je to typický sexy drsňák, co pracuje ve skleníku. Úplný idol.
Promiň, Adelaide, kdo že jsou ti obyčejní lidé?
Jsou jiní než my? Kdo je má rád?
Zlato, nechápu, co se ti nelíbí.
Nic, Vanni.
Nic se mi nelíbí.
Nechci na své svatbě mluvit o lepších a horších lidech.
Nechci věnovat život knize, co jsem nechtěla psát,
aby se líbila lidem, jimiž pohrdám.
Nejsem v pořádku.
Když se chci zalíbit tvojí mámě,
když se snažím cítit vášeň, kterou necítím,
když se snažím být někdo jiný a neznám sama sebe.
Promiň, a hodně štěstí.
Pravda je, že k sobě musíme být upřímní.
Promiň, ale dělám to i pro tebe.
Zasloužíš si ženu, která tě chce kvůli tomu, jaký jsi.
Můžeš ji učinit šťastnou a přivést ji k orgasmu.
- O čem to mluvíš? - Ne, promiň.
Ty za to nemůžeš, to já.
Díky za to představení, cherie.
Skvělý materiál pro laciný milostný román.
Možná moje kniha patří do trafik.
Drahoušku, jí si nevšímej.
Napsala jen jednu knihu. Kdysi dávno.
Někdy v pravěku.
A pořád o ní mluví. Nemá, co jiného by řekla.
Ona za to nemůže. To ty léky.
Měj se.
Mes amis, to je ale zvrat.
Cítím tady bestseller.
Budeme mít co probírat letos v létě v Pantellerii.
Já letos v létě jedu do Ostie.
To je ale potvora. Jedla u našeho stolu, dokud se jí to hodilo.
- Mami, buď pro jednou zticha. - Co?
Sklapni! To moje svatba je v háji. Ne tvoje.
Promiň.
Naše vlastně taky...
Sbohem, madam.
Pojď, Vanni. Jdeme.
Pojďme se spolu napít.
Kam to jdete? Zůstaňte.
Uděláme z toho happening.
Máme tu úžasný bufet. Všechno je zaplacené.
Co to má sakra být?
Adelaide. Promiň, Adelaide.
- Půjdu za ní. - Ne.
Jen klid, to nic.
- Jednu věc řekla dobře. - Kdo? Co?
- Madame. - Tamta?
- Co řekla? - Měli bychom to tu využít.
Vezměme se. Všechno je připravené.
I když to nevyjde,
jsme na tom tak zle, že se stejně nebudeme trápit dlouho.
Ne, ale...
- Miluju tě. - Chceš říct...
- Říkám, že tě miluju. - Ne...
- Říkám, že tě miluju. - Já tebe taky.
- Takže? - Já ne...
Škoda, že jsem tě nepotkal dřív, ale tu chvíli, co mi zbývá, chci být
- s tebou. - Mario!
- Co se děje? - Můžeš nás oddat?
- Cože, koho? - Nás.
Kde? Kdy?
- Tady a teď. - Teď.
- Mám vás oddat? - Ano.
- Chápeš? - No...
No, asi... Panebože. To je tak hezké, že se vezmete.
- Tak hezké. Budou se brát! - Nekřič.
Nekřič!
Oni se budou brát!
Teď?
Ne, Vale.
- Zase ty? - Promiň, nechtěl jsem tě vyděsit.
- Můžu? - Ano.
Takhle to asi mělo být.
Intoška a poloviční kriminálník.
- Můžeme se doplňovat. - Ne, Bruno.
Nikdo nikoho nedoplňuje.
Žádná polovina jablka?
Žádná polovina.
Nejsem polovina. Jsem úplná.
Musí být fajn cítit se úplná.
Ty jsi stejný.
Napadlo mě,
že když se potkají dvě různá ovoce, jako ty a já...
- Co mají dělat? - Ovocný salát. Mlč už.
Uvidí nás! Bruno, uvidí nás!
Dovol, abych ti připomněla, že na dobrý ovocný salát potřebuješ čtyři druhy.
Ty to nikdy nevzdáš.
Ty sis myslel, že můžeš vyhrát?
Neprohrál jsem. Bruno je na správné cestě.
Stát se lepším člověkem je práce na celý život.
Zde končí cesta touhy mezi Maddalenou a Brunem.
Na koho to mluvíš? Tohle není tvoje šou.
- Tohle není tvůj film. - Určitě?
Myslím, že je.
Někdo nás uvidí.
- Mám obavy o tu knihu. - Tohle je nádhera. Musíš tomu věřit.
Maddalena to dokáže.
- Pomalu. - Nikdo nás nevidí.
Díky, Barbaro.
Co jako slavíme?
- Oženil ses. - Nejen to. Jsem pořád naživu.
To tančíš, nebo šlapeš zelí?
Ty mě nezastavíš, Nino. Kdepak.
Teda, to je úžasná oslava. Tohle by mě nikdy nenapadlo.
Mě ano. Grazie, kolikrát ti to mám opakovat?
Není po všem, dokud není po všem.
Máš pravdu, ale blíží se závěrečné titulky.
Nejde o to, kolik máme času,
ale o to, jak ho využijeme.
Jen kapku. No tak.
- Kapku? Malou. - Nikdo tě nevidí. No tak.
Mari, já říkala, aby sis nepořizovala děti.
- Jsi tak tvrdohlavá. - Už je mám. Co s tím uděláme?
Nech si je.
Nepij už.
Už piješ čtvrtou sklenku. Kdo s tebou pak má vydržet?
Lásko, nestačí se jen sprchovat. Musíš o sebe víc dbát.
Jsi zanedbaný, jako každý druhý manžel.
Giuseppe, ty nejsi jen mužská máma. Taky jsi Býk.
Obávám se, že můj ascendent je čím dál silnější.
A tím je Panna. Jen si vzpomeň, jaký jsi byl.
Tohle je tvůj rok. Tvé planety jsou srovnané.
- Vážně? - Copak to nevidíš?
Je zataženo.
Překlad titulků: Michaela Vokřálová
Kreativní dohled Vít Bezdíček