Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
‫בואו נשאף...‬
‫וננשוף.‬
‫נמתח את רגל ימין,‬
‫ונוודא שהירך שלנו נמצאת על הקרקע.‬
‫- פלא ספרותי מדלנה ג'נטילי -‬
‫בואו נישאר בתנוחת היונה למשך זמן מה,‬
‫נמתח את עמוד השדרה וננשוף.‬
‫עכשיו בואו נפקח את העיניים, לאט ובעדינות.‬
‫נחוש את המתיחה בעמוד השדרה בזמן שהחזה שלנו מתרחב.‬
‫בואו נשאף.‬
‫נכוון את כפות הרגליים לקרקע, נתרומם וניכנס לתנוחת כלב מביט מטה.‬
‫נאחז באצבעות רגל ימין...‬
‫וננשוף.‬
‫- גאווה ודעה קדומה -‬
‫"מחקרים אחרונים מראים שהסופרת ג'יין אוסטן‬
‫"השתגעה על אבוקדו."‬
‫בהצלחה בעבודה, יקירתי. אאסוף אותך ב-21:00.‬
‫אוהב אותך, ואני.‬
‫- "אווה לא יכלה" -‬
‫עדיין סקסית‬
‫לא הזמנתי את זה.‬
‫תודה.‬
‫ואו, מותק. התפוח שלנו. הזמנת אותו בשבילי?‬
‫אני לא מאמינה. הוא גם נראה די טוב.‬
‫אבל הלילה אנחנו חוגגים את ההצלחה שלך כמנהל החדש, לא את שלי.‬
‫להיות איתך זו ההצלחה הגדולה ביותר, מדינה.‬
‫"מאדה."‬
‫נהדר.‬
‫ואו, זה טעים כל כך.‬
‫אהובתי, מבין כל הנשים שפגשתי...‬
‫אתה מתחיל הצעת נישואים עם "מבין כל הנשים שפגשתי"?‬
‫כמה היו לך?‬
‫תני לי לסיים.‬
‫מבין כל הנשים שפגשתי, את הפשוטה ביותר.‬
‫"פשוטה"? איזו מין הצעת נישואים זאת?‬
‫הגענו הנה מסיבה אחת בלבד. האם תינשאי לי?‬
‫כמובן. אבל הלילה, אתה לא תקבל.‬
‫נהדר! ואו, הם כאלה מגניבים!‬
‫אלוהים אדירים. אתה רציני? - מעולם לא הייתי רציני יותר.‬
‫האם תינשאי לי? - כמובן!‬
‫אבל... גם הם?‬
‫לא ייאמן.‬
‫הם צעירים כל כך.‬
‫טעים? - כן.‬
‫דיאנה, האם תינשאי לי? - כן!‬
‫זה מקום פופולרי להצעות נישואים? מה קורה כאן?‬
‫חוץ מזה, לא כזה נוח להתחתן.‬
‫בכל לילה שאנחנו במיטה,‬
‫את רוצה לקרוא "מלחמה ושלום",‬
‫אבל במקום זה את מסתכלת על הצעות נישואים באינטרנט.‬
‫אתה ארגנת את כל זה?‬
‫לגמרי בעצמך? אתה משוגע לגמרי.‬
‫אני משוגע עלייך.‬
‫מדלנה ג'נטילי,‬
‫האם תחלקי עימי את מדף הספרים שלך לשארית חיינו?‬
‫כן, ברור שכן!‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫האצבעות שלי קצת נפוחות. הנה.‬
‫אוי, אלוהים. היא ענקית.‬
‫ואו!‬
‫את מתקרבת? - כן, עוד מעט.‬
‫רק עוד קצת. אני בעצם...‬
‫אולי נצפה במשהו? - בסדר.‬
‫- "קח אותי שוב" -‬
‫לא! מצטערת, מותק, לא.‬
‫זאת חברה. כלומר, לא חברה.‬
‫היא נראית כמו חברה שלי מבית הספר.‬
‫מביה"ס של הנזירות. ואני לא יכולה לעשות את זה כשהן בראשי.‬
‫שנחליף? - כן.‬
‫תודה.‬
‫אוי, לא!‬
‫כן, אלוהים, תמשיך!‬
‫אני הולך להביא מים.‬
‫אני כבר חוזר. - אני אהיה כאן...‬
‫ביי, גרציה. אז...‬
‫נתראה בבדיקת האולטרסאונד הבאה שלך. תתקשרי אם תצטרכי משהו.‬
‫בסדר, תודה.‬
‫מאדה! - היי, אמא.‬
‫מתוקה, איזו הפתעה.‬
‫כמה נחמד. תיכנסי. - הפתעה.‬
‫את נראית טוב.‬
‫תודה לאל שהגעת. אני כבר לא מסוגלת לסבול את אחותך.‬
‫היא צריכה לצאת לחופשה. - הלוואי, אמא.‬
‫שלום. אמהות אף פעם לא יוצאות לחופשה. - כן.‬
‫בייחוד עם שלושה ילדים, זה כמו עונש של עבודות פרך.‬
‫אל תתרגשי יותר מדי.‬
‫אני ילדתי. ארבעים תפרים.‬
‫אני זוכר. אבל עכשיו אני עושה הכול.‬
‫בעצם, לכי תעשי משהו. החלב מתחמם.‬
‫בבקשה, לא יותר מ-37 מעלות.‬
‫אתה לא יכול לתת לה חלב קר?‬
‫יהיו לה גזים, ואני זה שיצטרך לטפל בזה.‬
‫אתה אמא נהדר ממין זכר. - "אמא ממין זכר."‬
‫משפחה יקרה, מאחר שכולנו נמצאים פה, יש לי חדשות.‬
‫...מה שמאלץ אותנו להתמודד עם שינויים רבים מדי יום...‬
‫עימותים, מתח, תשוקה, זהו המסע הגדול...‬
‫אמא, עם מי את מסתמסת? - מה?‬
‫תני לי קצת פרטיות.‬
‫את אובססיבית לגבי התוכנית הזאת.‬
‫תכבי אותה כבר. אני מדברת! - לא. חכי.‬
‫הפרק הזה בדיוק מתחיל. יש שם זוג כזה.‬
‫אני חייבת לראות אם הם ייפרדו‬
‫או אם הם ידפקו את העניין ויישארו יחד ויעשו ילדים.‬
‫שמעתי אותך. - לא, מדלה, בחייך.‬
‫תשתקי. משפחה, אני מתחתנת!‬
‫באמת? - מה?‬
‫באמת? הדודה מתחתנת!‬
‫מתוקה! חשבתי שהיום הזה לא יגיע.‬
‫תודה, אמא.‬
‫מדלנה, את בטוחה? - כן.‬
‫אני יודעת שאת עסוקה עם הילדים, אבל תהיי השושבינה שלי?‬
‫את וסטפנו, כמובן.‬
‫ברור שאהיה השושבינה של אחותי!‬
‫זה כזה מגניב! אני אמצא את הזמן. אלוהים!‬
‫אני חייבת להיות שושבינה ראשית. - בסדר.‬
‫זה עדיף מסתם שושבינה. - בסדר.‬
‫עכשיו בואי נדבר ביזנס. מסיבת רווקות, כן?‬
‫אולי איזה טיול נחמד? ניסע למקום רחוק.‬
‫רק תדאגו שתהיה שם קליטה סלולרית.‬
‫מזל טוב, גיסתי.‬
‫אבל... - החלב.‬
‫החלב! - לך.‬
‫אז עוד לא ארגנתי שום דבר.‬
‫אבל זאת חייבת להיות חתונה מושלמת‬
‫כי ואני יזמין המון אנשים חשובים.‬
‫לא שאתן לא חשובות, כמובן.‬
‫אבל יהיו שם אנשים מעולם התרבות וההוצאה לאור. אסור שיהיו פשלות.‬
‫מה זאת אומרת? אילו פשלות?‬
‫זאת החתונה שלך, את הבוסית. - בדיוק.‬
‫כן...‬
‫מישהו מלחיץ אותך.‬
‫לא, אמא, לא.‬
‫לא, אדלייד היא לא רק החותנת שלי. - היא חברה?‬
‫מחר אפגוש את מארגנת החתונות הכי מפורסמת ברומא.‬
‫הלו, סוכנות "אהבת אמת", איך אפשר לעזור?‬
‫את מעמידה פנים שאת בתולה?‬
‫לא!‬
‫למה חזרת עכשיו?‬
‫תגידי לי את. אני מעדיפה להיות בחדרי ההלבשה של הגברים.‬
‫אבל החובה קוראת לי. - לכי מכאן.‬
‫גם אני שמחה לראות אותך.‬
‫היי, ואלה.‬
‫את עדיין אוהבת לגעת בי.‬
‫לפחות זה לא השתנה אצלך.‬
‫עשיתי ספורט וירדתי קצת במשקל.‬
‫לימדת אותי לאהוב את עצמי איך שאני, בכל צורה שהיא.‬
‫את מצדיקה את עצמך?‬
‫אני מסכימה.‬
‫למה שיהיה לך תחת מחוטב אם את לא משתמשת בו?‬
‫מה הייתה הבדיחה הזאת עם ואני?‬
‫איזו בדיחה?‬
‫"כן!"‬
‫תשתקי! את חושבת רק על סקס.‬
‫יש עוד דברים חשובים. ואני הוא אדם נהדר.‬
‫נועדנו זה לזה. הוא חצי התפוח שלי.‬
‫את מזייפת אורגזמה עם הגבר שאיתו את רוצה להתחתן?‬
‫בגלל נשים כמוך, יש המון גברים שלא מבדילים בין צינור שופכה לבין דגדגן.‬
‫את תמיד גומרת?‬
‫אלא אם כן יש לי עצירות או שאני עייפה.‬
‫כשאני במחזור אני מעדיפה אנאלי. אבל מעולם לא זייפתי אורגזמה.‬
‫ובטח לא כדי לקבל טבעת.‬
‫את עדיין צריכה אותי.‬
‫ממש לא.‬
‫מדלנה ג'נטילי?‬
‫בהחלט. זו אני.‬
‫נעים לי מאוד, מדלנה. אנחנו עובדים עם המון אנשים חשובים,‬
‫ונהדר לארח אותך כאן. - תודה.‬
‫אני בהחלט צריכה עזרה. - הגעת למקום הנכון.‬
‫אני מעודכנת בטרנדים. זו תהיה חתונה מושלמת לאינסטגרם.‬
‫אם יורשה לי לומר, החתונות שלי הן בלתי נשכחות.‬
‫על אף שלפעמים בני הזוג נפרדים ואני מארגנת גם מסיבות גירושים.‬
‫בואי, תרגישי בנוח.‬
‫מותק, אני מאחרת.‬
‫היה לי עיכוב. פגשתי חברה ותיקה.‬
‫אין בעיה. אנחנו מחכים לך.‬
‫אלך לקנות משהו בקונדיטוריה, בסדר?‬
‫לא, אין צורך. צריך רק אותך.‬
‫הנה אחת ממש פה. אני אקנה משהו ואגיע בקרוב.‬
‫רק אל תאחרי. את מכירה את אמא שלי.‬
‫כן, אני יודעת. - ביי.‬
‫ביי.‬
‫תפתחי. - ממתי את סובלת מהמחסום הזה?‬
‫שוב? אין לי שום מחסום. את חוסמת אותי. תני לי לצאת.‬
‫את סובלת מיובש בנרתיק? גירוד?‬
‫זה קורה לך כשאת משתמשת בוויברטור?‬
‫ואלה, אין לי זמן. אני מאחרת.‬
‫את עדיין כאן? - ניסיתי להתקשר אליך 40 פעם.‬
‫אנחנו כבר לא ביחד. - של מי הוואן הזה?‬
‫אני צריכה לדבר איתך. - אני לא יכול לפתור לך את הבעיות.‬
‫הזדיינו אתמול. - כי את התעקשת.‬
‫אני? אתה מרחם עליי? לך תזדיין.‬
‫ולך תסתפר, חתיכת אידיוט.‬
‫זה סכין?‬
‫תסלח לי, אתה חושב שזה בסדר לחסום ככה את הרחוב?‬
‫את כל הרחוב?‬
‫האישה שם נאלצה ללכת מסביב כדי לעבור.‬
‫גברתי...‬
‫מצטער.‬
‫רואה?‬
‫אנשים כמוך חושבים שמותר להם הכול.‬
‫אנשים כמוני? מה זאת אומרת?‬
‫אנשים יהירים. אנשים בורים.‬
‫שוביניסטים. נרקיסיסטים פתולוגיים.‬
‫יש לך מלא עלבונות.‬
‫טיפוסי לאישה כמוך. - מה?‬
‫את קונה עוגה בקונדיטוריה מפונפנת בשביל חמותך.‬
‫עוגה בשווי 100 אירו לא תשנה את העובדה שהיא לא מחבבת אותך.‬
‫אין בעיה, נסיכתי, אני אזיז את הכרכרה שלי. אני מאחר.‬
‫היא התגרתה בי. זאת לא אשמתי.‬
‫ראית מה היה לו במכנסיים?‬
‫תחת נהדר.‬
‫מדלנה, סוף סוף.‬
‫שלום, אדלייד. מצטערת על האיחור.‬
‫שלום, יקירי. - שלום.‬
‫ארמיניו, מה שלומך? - שלום.‬
‫אל תדאגי, יקירה,‬
‫הוויטלו טונאטו של ג'ודי טעים גם כשהוא קר.‬
‫ג'ודי, תגישי, בבקשה.‬
‫אני גאה בו כל כך‬
‫כי הוא המנהל הצעיר ביותר בהיסטוריה של יריד הספרים.‬
‫כמובן, הייתי כועסת מאוד אם הוא לא היה זוכה במשרה.‬
‫הם חייבים לי המון.‬
‫דרך אגב, יש לי רשימה של כמה סופרים נפלאים‬
‫שרוצים להשתתף בפאנלים שלך. זה טוב, נכון?‬
‫תודה, אמא, אבל אני אסתדר.‬
‫יופי. - אני חושבת שכדאי שתתחיל עם ניקולו.‬
‫או עם תרזה. היא קנתה את בית הדאמוסו‬
‫לידנו, אתה יודע? - באמת?‬
‫סוף-סוף קצת פרצופים חדשים. תמיד אותם אנשים בפנטלריה.‬
‫למה שלא ניסע לחופשה באוסטיה השנה?‬
‫לשם שינוי, נכון? - מאז שהוא יצא לפנסיה,‬
‫ארמיניו לא יכול להיטפל יותר לסטודנטים שלו ולהכשיל אותם,‬
‫אז הוא נטפל אליי.‬
‫ארמיניו, אני מבין אותך. - בוא נשמור על קשר.‬
‫די לדבר על העבודה.‬
‫יש לנו חדשות.‬
‫סיימת את הספר שלך? נהדר.‬
‫אמא, אמרתי די עם העבודה.‬
‫מדלנה ואני מתחתנים.‬
‫פנטסטי! - באמת?‬
‫אנשים עוד עושים את זה?‬
‫כן, אמא. האהבה עדיין באופנה.‬
‫אבל אדלייד צודקת, זה כבר לא כזה נפוץ.‬
‫נרים כוסית לחייכם. שתהיו מאושרים.‬
‫תודה.‬
‫ג'ודי, מה בנוגע למאפים שמדלנה קנתה?‬
‫הבאת עוגיות מדלן.‬
‫"הבושם של פרוסט."‬
‫נפלא.‬
‫אבל נעשה משהו מקורי בחתונה.‬
‫לא אותו טקס נדוש של מארגני חתונות.‬
‫לא, כמובן. בחיים לא...‬
‫בחיים לא הייתי פונה למארגנת חתונות.‬
‫החתונות האלה מזויפות כל כך.‬
‫נכון. ואנחנו לא רוצים משהו מזויף.‬
‫"כן."‬
‫חוץ מאשר לשונות מכניות. הן אף פעם לא מתעייפות.‬
‫אכיר לכם מנהל אמנותי מדהים.‬
‫שמו רוברטו. ואני מכירה מקום מעולה.‬
‫משתלה עם חממה יפהפייה.‬
‫נארגן שם את החתונה. אשלח לכם את הפרטים.‬
‫כשתלכו לשם, תבקשו את ברונו איש הפרחים. הוא נהדר.‬
‫בחור מדהים, נראה כמו דמות מסרט של פאזוליני.‬
‫אדלייד, איזה רעיון נהדר. תודה. אני מתה על צמחים.‬
‫שניסע לשם השבוע? - הלוואי שיכולתי.‬
‫הלו"ז שלי מלא בגלל יריד הספרים.‬
‫לכי את. מה שתחליטי יהיה מקובל עליי.‬
‫כן. החתונה שייכת לכלה. כולנו בסך הכול נספחים.‬
‫מדלן, את תאהבי את זה.‬
‫בחיים לא הייתי חולם שאני אתחתן,‬
‫אבל שאת תתחתני? זה מדע בדיוני.‬
‫בחייך. - "בחייך"?‬
‫את זוכרת איך נהגת לצאת עם הבחורים הכי גרועים שיש?‬
‫לאונרדו לא היה גרוע.‬
‫כשהתחלת להצליח, הוא התעצבן ועשה לך גוסטינג.‬
‫הייתה לו בעיה של ביטחון עצמי. כנראה לא התאמנו זה לזה.‬
‫אבל ואני...‬
‫אהבה היא כמו חידה.‬
‫ופתרת אותה פעם? - מה אתה עושה? לא!‬
‫זה פלסטיק.‬
‫אבל הוא רטוב!‬
‫גם הרטוב הולך לשם.‬
‫אפשר ללמוד כל כך הרבה ממדלנה.‬
‫מדלנה ג'נטילי.‬
‫כן. אנחנו מכירים?‬
‫קלאודיו, הבעלים של המשתלה, "פיאנטה ופיורי", מאז 1995.‬
‫סטפנו. - השושבין שלי.‬
‫אדלייד ביקשה שאתייחס אלייך יפה.‬
‫ואני תמיד עושה מה שאדלייד אומרת לי.‬
‫איזו סופרת מדהימה, אה? את גם כתבת ספר?‬
‫כן. קראת אותו? - השתגעת?‬
‫הבת שלי מעריצה שלך. נוכל לצלם סלפי? אשלח לה.‬
‫כן, בטח.‬
‫היא תתחרפן.‬
‫משום שהבת שלי אוהבת אותך ואדלייד שלחה אותך,‬
‫אעשה לך הנחה גדולה על כל מה שתרצי.‬
‫תודה רבה.‬
‫גם אם ארצה לשכור את המשתלה בשביל החתונה?‬
‫עכשיו אני מבין. אדלייד אמרה, "תהיה להם בקשה מוזרה מאוד".‬
‫לא יודע. זו תהיה פעם ראשונה.‬
‫בואו נלך לחממה. בואו אחריי.‬
‫בואו. תראו. - כן.‬
‫כמה נחמד. נכון שזה נחמד?‬
‫מאחור.‬
‫על מה אתה מסתכל?‬
‫אפשר לגדל כאן מריחואנה בכיף. - לא, סטפנו.‬
‫מה? מריחואנה זה צמח.‬
‫זהירות מהמדרגות.‬
‫- החממה הגדולה -‬
‫המקום הזה מגניב ממש.‬
‫אדלייד תמיד צודקת.‬
‫לגבי התפאורה, תצטרכי לדבר עם ברונו, הגנן.‬
‫הוא אחראי פה על הפרחים.‬
‫ברונו! אני רוצה שתפגוש כמה לקוחות.‬
‫היא רוצה להתחתן בחממה.‬
‫אני לא מאמינה.‬
‫גם אני לא.‬
‫נעים מאוד, ברונו.‬
‫סטפנו. מדלנה.‬
‫אשאיר אתכם לדבר. אלך לקטוף קצת תותים לבת שלי.‬
‫היא הכלה. אני השושבין הראשי.‬
‫את מתחתנת?‬
‫למה פה?‬
‫לקוחה שלכם הציעה לי את זה. חמותי, אדלייד.‬
‫אז חמותך היא הסופרת.‬
‫בהצלחה. - אדלייד מקסימה.‬
‫החותנת והכלה שלא מסתדרות ביניהן זו קלישאה.‬
‫אדלייד חלקה לך שבחים.‬
‫לשירותך.‬
‫ממש חם כאן, אה?‬
‫אני רוצה שתילים של עצי תפוח. יחד עם הפירות.‬
‫מה עוד?‬
‫המלצרים יקטפו אותם כדי להכין מיץ תפוחים טרי ובריא לאורחים?‬
‫רעיון נהדר. - בלתי אפשרי.‬
‫אמרת "לשירותך". - נצטרך 30 עצים כאלה כדי לקשט את החממה.‬
‫מאיפה אשיג אותם? ואת רוצה עם פירות.‬
‫אני רואה שאת לא אוהבת דברים רגילים.‬
‫אם את רוצה להתחתן, תצטרכי להסתדר עם מה שיש.‬
‫וזה בעצם די מגניב. עצי תפוח קטנים נראה לי טיפה...‬
‫מטורלל? - כן. בדיוק.‬
‫סט... לך. - אני אלך לראות את השתילים.‬
‫הטבע לא ניתן לקנייה.‬
‫אם עצי התפוח לא רוצים להניב פירות, הם לא יניבו.‬
‫אי אפשר לפקוד עליהם.‬
‫אם תשני את דעתך,‬
‫החממה ואני נהיה לשירותך.‬
‫אני לא רוצה חתונה רגילה. - בהצלחה.‬
‫בוא נלך. הבחור הזה לא מוצא חן בעיניי.‬
‫לא אתחתן כאן. אני צריכה לדבר עם אדלייד.‬
‫לא, אני לא יכול. אני צריך... לימון.‬
‫עכשיו. זה דחוף.‬
‫ברונו. אני מצטער. אני צריך לימון.‬
‫תבחר אחד בשבילי.‬
‫איש מערות, בור ועם הארץ.‬
‫קעקועים על הזרועות. זרועות גדולות ממש. אני שונאת קעקועים.‬
‫מה יש?‬
‫את לא מריחה ריח נעים? - את הפרחים? תסתכלי סביבך.‬
‫לא, את הריח של הבחור הזה. טסטוסטרון טהור.‬
‫מהסוג שגורם לשיער לנשור. הוא יהיה סקסי גם עם קרחת.‬
‫אני לא מעוניינת. אני שונאת אותו.‬
‫מושלם לזיון שנאה. - מה?‬
‫את שונאת אותו, אבל בו-זמנית, הוא סקסי בעינייך.‬
‫את לא מודעת לרגשות שלך?‬
‫המצב גרוע. בואי נלך.‬
‫לא הולכת לשום מקום.‬
‫זאת הבעיה.‬
‫לאן אנחנו הולכות? - נעבור דרך שער התת-מודע.‬
‫מה זה הדבר הזה? אנחנו עוברות דרך שערים עכשיו?‬
‫עשיתי שדרוג.‬
‫אלוהים. אני בהיריון? - לא.‬
‫למרבה המזל, את משתמשת נהדר באמצעי מניעה.‬
‫אז למה את סורקת אותי עם הדבר הזה?‬
‫אלה הכלים שלי.‬
‫תוכלי לומר לי מה נמצא בבטן שלך?‬
‫מיצי קיבה? צרבת? כיב?‬
‫פרפרים. בבטן. זו אהבה.‬
‫את מתאהבת.‬
‫אבל אולי מדובר רק במשיכה פשוטה, אדרנלין, או סתם חרדה או לחץ.‬
‫מאדה, את חייבת ללמוד לזהות את הרגשות שלך.‬
‫אסור לך להתעלם מהם.‬
‫אני יודעת את זה מצוין. איי!‬
‫תתרכזי. מה אם אשאל אותך איפה הזעם שלך נמצא?‬
‫לא, תחשבי על זה.‬
‫נכון. הראש שלך מתפוצץ, והשרירים שלך נעשים מתוחים.‬
‫אז מה זה הלחץ שאני מרגישה כאן? זה כמו...‬
‫צער.‬
‫האם האושר נמצא אצלנו בלב?‬
‫בלב שלך, בשכל שלך,‬
‫בעור שלך, בכל הגוף שלך.‬
‫את יכולה להרגיש בו רק כשאת עקבית.‬
‫ולסיום... - מה את עושה? בחייך.‬
‫אוי, אלוהים. אני עולה באש!‬
‫איך מכבים אותה? - אי אפשר.‬
‫ברונו מלהיט אותך.‬
‫הגוף שלך והשכל שלך הם אחד.‬
‫התעלמות מהסימנים תגרום לך להיות אומללה.‬
‫תהיי טובה עם עצמך, תתחברי לרגשות שלך,‬
‫נסי להבין מאיפה הם באים, ולמה.‬
‫את חייבת להיות נוכחת, מאדה!‬
‫כפי שהנזירות נהגו לומר, "את אינטליגנטית, אבל עצלנית".‬
‫עכשיו הנזירות צדקו. עשי לי טובה.‬
‫גברת מדלנה, שלום. - כן?‬
‫את הבת של גברת גרציה? יופי.‬
‫הטיפול של אמא שלך הסתיים.‬
‫עכשיו ננתק אותה מהצינורות ותוכלי לקחת אותה הביתה.‬
‫עבדנו המון ואנחנו קצת עייפות.‬
‫לא, כי אם הבנות שלי יראו אותך...‬
‫ומה הבעיה בזה?‬
‫לא סיפרתי להן. - כי את מתביישת.‬
‫את מתביישת כי אני מכוער. - לא, אבל...‬
‫ואת יפהפייה. אני מגיע... - תפסיק כבר.‬
‫תראי מי הגיע. - נו, באמת!‬
‫את יפהפייה, בזמן שאני עומד להתפגר.‬
‫אל תדבר ככה. - מגיע לך טוב יותר.‬
‫מי עוד יביא לי פאה חדשה בכל שבוע?‬
‫הן מיועדות לסקס. - בסדר.‬
‫אני אישרף יחד איתך. - נו, באמת!‬
‫שנשכור יחד משרפה? קדימה, יהיה כיף.‬
‫נוכל לעשות סקס לנצח. סקס בצורת אבק.‬
‫מספיק! תכבדו את המקום. יש כאן אנשים שסובלים.‬
‫מי סובל יותר מאיתנו? - אני.‬
‫אני מרגיש כמו בבית ספר.‬
‫היי, אמא. בואי נלך. - היי.‬
‫כן. - ערב טוב.‬
‫לוצ'יו, חבר שלי.‬
‫נעים מאוד. - מדלנה.‬
‫אמא שלך מדברת עלייך כל הזמן. ועל אחותך.‬
‫חבל שהיא לא סיפרה לי עליך.‬
‫היא לא חשבה שנשרוד הרבה זמן. - מה...‬
‫לא, אני מתכוון לידידות בינינו...‬
‫היא לא חשבה שהיא תימשך. - בסדר.‬
‫אמא, החניה שלי עומדת לפוג. בואי, אעזור לך.‬
‫שמחתי לפגוש אותך, לוצ'יו. - להתראות, מדלנה.‬
‫תתקשר אליי בווידאו. - כמובן.‬
‫להתראות. מצטערת לגבי זה.‬
‫אחות?‬
‫דברי!‬
‫האחות הראשית טובה מאוד, אבל היא לא יודעת ליהנות.‬
‫החבר שלך בהחלט יודע. - הוא נחמד, נכון?‬
‫כן, אולי קצת יותר מדי.‬
‫כמה זמן את מכירה אותו? - אהבה ממבט ראשון בבית החולים.‬
‫אמא, אל תעשי צחוק מדברים כאלה.‬
‫אז מה דעתך על חתונה בחממה, בין כל הצמחים?‬
‫ובין כל היתושים? בחייך, עם כל הכנסיות היפות שיש ברומא.‬
‫כן, אבל רצינו משהו שונה.‬
‫מי? ואני ואת?‬
‫כן, אמא. שנינו. חשבנו על הרעיון בזמן ארוחת צהריים אצל ההורים שלו.‬
‫אצל ההורים שלו.‬
‫לא, תני לי רק לומר דבר אחד, מאדה. זאת החתונה שלך.‬
‫את חייבת לאהוב אותה. וגם ואני, כמובן.‬
‫היא חייבת לשקף אותך. כמו הספר שלך.‬
‫למה הוא הצליח כל כך?‬
‫כי הוא היה אמיתי. - כן, כמובן.‬
‫הספר הראשון היה ביוגרפיה אירונית.‬
‫אבל היה בו גם עומק.‬
‫הוא הצליח כי העולם מלא בנערות חסרות ביטחון‬
‫שדומות למי שהיא הייתה אז.‬
‫אדלייד צודקת במאה אחוז.‬
‫לדעתי אסטרטגיית התקשורת שלה היא להיפטר‬
‫מהדימוי הרגיל והפשוט שטיפוסי ל"נערה מהבית השכן".‬
‫מדלנה היא פופ, וזה היתרון שלה.‬
‫הם מדברים עליי. - לא, הם מאוננים.‬
‫חבל שזו רק אוננות מנטלית.‬
‫יקירה.‬
‫חיכינו לך. - הנה אני.‬
‫שלום לכולם. שלום. - היי.‬
‫שלום, מאדה. - שלום.‬
‫אני אביא לך כוס.‬
‫אתה חתול נחמד, אבל פרוותי מדי.‬
‫הנה הכוס שלך, מדינה.‬
‫אני חושב שאת הסיפור של מדלנה צריך לספר בעירוב של ז'אנרים,‬
‫קרוסאובר, מאש-אפ.‬
‫סאלי רוני חדשה יחד עם אלנה פרנטה,‬
‫ובהשראת תרבות הפופ.‬
‫אני קודם כול רוצה לדעת על מה הרומן הזה מדבר.‬
‫כן.‬
‫תגידי לה שאפילו את לא יודעת.‬
‫זה סיפור שמייצג את הדור שלי,‬
‫על כך שאנחנו מנהלים מערכת יחסים מורכבת עם האהבה.‬
‫למעשה, הנושאים העיקריים בספר הם הבנה, השתלבות,‬
‫ואיך לפגוש את חצי התפוח שלנו. - סיפור אהבה. אוונגרד טהור.‬
‫גנבת לי את המילים מהפה.‬
‫מאדה... - לא! בעצם,‬
‫הדמות הראשית היא אישה בעלת ניואנסים רבים,‬
‫ולכן היא מתקשה להגדיר את עצמה‬
‫במסגרת של מערכת יחסים יציבה.‬
‫כלומר, באופן כללי.‬
‫מה אכפת לך מה המכשפה הזאת חושבת?‬
‫מערכות יחסים, כמובן, אבל גם פמיניזם.‬
‫זה סיפור אהבה רומנטי, אבל בסגנון קלסי, לא קומדיה רומנטית.‬
‫זה לא רומן שאנשים יקנו בקיוסק.‬
‫חייבים לארגן מסע קידום מכירות. - בטח.‬
‫מי ישתתף בו? איפה? - חשבתי לי...‬
‫אני הולכת להביא עוד בקבוק שמפניה.‬
‫מאדה, הטיוטה שלך...‬
‫היא תשלח אותה. בקרוב. אני מבטיח.‬
‫בואו נקווה שגם המונית תגיע בקרוב. יש לכם מוניות כאן?‬
‫נוכל לחלוק.‬
‫אפרופו הפרוורים, איך היה במשתלה?‬
‫נהדר. כלומר...‬
‫כל החברים שלי התלהבו כששמעו שאתם מתחתנים בחממה.‬
‫זה כל כך שיק.‬
‫עוד לא הזדמן לי לראות אותה.‬
‫לא? - לא?‬
‫לא, אבל החתונה תהיה שם בטוח.‬
‫אני מבקשת ממך, תשרייני תאריך,‬
‫לפני שמישהו יגנוב לך את הרעיון.‬
‫בסדר.‬
‫מותק. - מותק, לא. עוד לא סיימתי. צא.‬
‫אז תנעלי את הדלת.‬
‫זה מביך אותך?‬
‫לא, אבל זה לא נחמד.‬
‫מדינה, את חמודה גם כשאת יושבת על האסלה.‬
‫קיבלנו את הרישומים של הארכיטקט.‬
‫נוכל לבנות חדר עבודה בשבילי ליד מדפי הספרים.‬
‫אף ספר לא ייפגע במהלך העבודות.‬
‫מה דעתך?‬
‫לא, זה בסדר. כמובן.‬
‫תצטרך מקום משלך כדי לעבוד בו.‬
‫יפה.‬
‫תגידי, את בטוחה שהחממה זה רעיון טוב?‬
‫כן, בטח. למה?‬
‫לא חייבים לעשות מה שאמא שלי אומרת.‬
‫אם את לא בטוחה, נבחר מקום אחר.‬
‫לא, אני סומכת על הטעם של אמא שלך.‬
‫זה יהיה נפלא.‬
‫זה יהיה נפלא כי אני ואת נהיה שם.‬
‫מה יש?‬
‫שום דבר. אני לא מצליחה לכתוב בזמן האחרון.‬
‫בספר הראשון, דיברתי על עצמי באירוניה. זה כנראה היה קל יותר.‬
‫אולי איבדתי את היכולת.‬
‫לא איבדת כלום. זו קללת הספר השני.‬
‫את חייבת לדמיין שהוא כבר יצא‬
‫ושאת כותבת את השלישי.‬
‫בספר השלישי הסופר כותב מה שהוא רוצה.‬
‫אוקיי. - אחכה לך במיטה, מדינה.‬
‫"מאדה."/‬
‫- ישנם רגעים שבהם... -‬
‫- אהההה!!! הצילו! -‬
‫- למה אני עושה את זה! -‬
‫- הצילו... נגמרו הרעיונות... -‬
‫לא, ואלה, אין לי זמן לשיעורים.‬
‫האמת היא שזה הזמן המושלם.‬
‫אם לא תלכי, אני אשקה אותך. - אני יודעת איך להירטב לבד.‬
‫ואני לא אמיתית ממילא, בניגוד אלייך.‬
‫גם אם את נראית כמו הצל של עצמך.‬
‫תודה.‬
‫את האויבת הכי גרועה של עצמך.‬
‫כל מה שאת עושה זה להגביל את עצמך, לרסן את עצמך ולצנזר את עצמך.‬
‫את צריכה לעבור את הגבול.‬
‫בואי איתי.‬
‫לאן?‬
‫בואי נעבור את הגבול.‬
‫בואי.‬
‫כן.‬
‫את מבינה, גברתי, שהשתנת מבלי לנעול את הדלת?‬
‫התנגדות, גברתי השופטת, היא הייתה בדירה שלה.‬
‫בעלה לעתיד היה שם. - זה סקסי.‬
‫ההתנגדות נדחית.‬
‫לפיכך,‬
‫איפה היית בפעם הראשונה שהפלצת מול הארוס שלך?‬
‫התנגדות, גברתי השופטת,‬
‫אהבה ומערכת העיכול של הנאשמת‬
‫לא קשורים זה לזה.‬
‫ההתנגדות נדחית.‬
‫כן, אבל היינו במיטה, ואני ישנתי. אני נשבעת.‬
‫לא ישנת. העמדת פנים שאת ישנה.‬
‫והזזת את הסדינים כדי להסתיר את זה.‬
‫בחייך, כולם עושים את זה.‬
‫כמובן, בואו ניפטר מהציוויליזציה, מהטעם הטוב, ומהמוניטין שלנו.‬
‫ללקוחה שלי יש זכות מלאה להיות דוחה.‬
‫"דוחה" זה אולי מוגזם קצת.‬
‫בהיותנו דוחים, גברתי הפרקליטה, אנו פגיעים לשיפוטם של אחרים.‬
‫מדובר פה באישה.‬
‫דעות קדומות. נשים עושות דברים איומים. הן אוכלות בפה פתוח,‬
‫הן מגהקות, הן מחטטות באף באור אדום,‬
‫הן מקללות, והן לא תמיד מתרחצות מספיק.‬
‫אם יש משהו שהלקוחה שלי אשמה בו‬
‫זה הסטנדרט הקשוח שהיא אימצה לעצמה‬
‫ושלא מאפשר לה לחיות חיים חופשיים,‬
‫בעבודה ובמיטה כאחד.‬
‫מדלנה ג'נטילי כבר לא מסוגלת‬
‫לאכול קצפת וללכלך את האף שלה.‬
‫היא לא מסוגלת להזניח את עצמה, אפילו בחורף,‬
‫והיא השליכה לפח את כל תחתוני המחזור שלה.‬
‫איך אפשר ללבוש חוטיני כשאת במחזור? זה פשע.‬
‫אם את מאשימה אותה בכך שהיא אינה נשית מספיק,‬
‫אז כולנו אשמות וגאות בכך.‬
‫ואם מדלנה תשלים עם כך שהיא לא מושלמת,‬
‫זו תהיה הדרך היחידה שבה היא תוכל לחזור לעצמה.‬
‫תחזור להיות מאושרת. סיימתי את טיעוניי.‬
‫הדיון הסתיים.‬
‫אני ממש רוצה להתחתן כאן, אז...‬
‫תראה, ברונו... בוא נשלים.‬
‫לא, זה יישמע כאילו רבנו...‬
‫אני מתכוונת לסוג של פשרה.‬
‫כן. צריך לשאת ולתת על זה.‬
‫אני מסוגלת.‬
‫לדעתי אמא שלי לא הייתה סומכת על פושע.‬
‫את בטוחה לגבי מה שראית?‬
‫כן, אני אומרת לך.‬
‫בסדר. כשאחזור מיריד הספרים נלך לשם יחד.‬
‫אני מצטער שאת צריכה לדאוג להכול.‬
‫לא. - ובזמן שאת עובדת על ספר.‬
‫דרך אגב...‬
‫שתי סופרות אמריקאיות צעירות שמוכרות המון.‬
‫תשאבי מהן השראה, תגנבי. תעתיקי, גם הטובים ביותר עושים זאת.‬
‫תודה. - תתמקדי בספר.‬
‫אל תחשבי על הגנן שלא שייך לחיים שלנו.‬
‫לא, ברור שלא.‬
‫את מבטיחה? - כן, כמובן.‬
‫נהדר.‬
‫ספגטי סלק עם גבינת פקורינו.‬
‫כאן יש לנו פרחי קישוא ממולאים בריקוטה ועשבי פרובאנס.‬
‫טעים כל כך, כל הכבוד. - זה טוב?‬
‫זה טוב? - תודה.‬
‫את לוקחת את זה? חבל שזה יתבזבז.‬
‫אל תיעלבי. טעם מעולה. מאוזן היטב.‬
‫קחי את זה. הבאה בתור. - האיזון של הטעמים... תודה.‬
‫תודה רבה, מדלנה. הלכנו.‬
‫זה סתם יתבזבז.‬
‫מדלנה, עכשיו קצת "מיז אן פלאס".‬
‫- עוגת גבינה ושוקולד -‬
‫- קטיפה אדומה -‬
‫זאת האחת? - זאת טובה יותר. זאת.‬
‫טה-דה!‬
‫ברור. יותר מדי שכבות. מסתיר את החלק הכי טוב בך.‬
‫הכי טוב.‬
‫יפה!‬
‫היא לא מתאימה לחתונה.‬
‫השמלה שהייתה קודם. - אה, זה מושלם.‬
‫אלגנטיות נטולת מאמץ. אני מתה על השכמייה.‬
‫זה לא טול? - זה לא אורגזמה?‬
‫אורגנזה. - אורגנזה.‬
‫אתה צריך ללכת לאנשהו אחר כך? - אני? לא, למה?‬
‫כולך מגונדר. - תודה.‬
‫מה קרה? - בוא.‬
‫אנחנו חייבים לגלות איפה הוא. - מי?‬
‫הפושע הזה.‬
‫אני מפחדת ממנו. אני לא רוצה אותו בחתונה שלי.‬
‫אנחנו חייבים להמציא משהו. - אבל מה?‬
‫לאן את הולכת? אל תשאירי אותי כאן. - בוא.‬
‫את משוגעת.‬
‫מה? - זה מושלם.‬
‫זה נורא. - זה מושלם.‬
‫תלבש את זה. - לא.‬
‫לקח לי שלוש שעות להתלבש.‬
‫והכובע. - כרגע חפפתי את השיער.‬
‫אסור שיזהו אותנו.‬
‫למה אני מקשיב לך?‬
‫אתה השושבין-שושבינה שלי. - נכון.‬
‫איך אני נראה? - נהדר.‬
‫את לא.‬
‫איזה עציץ נחמד. - נחמד, אה?‬
‫חייבים למצוא את הפושע. - כן.‬
‫אתה זוכר אותו? - חלמתי עליו.‬
‫מה זה הריח הזה? - זה לא ממני, אני התקלחתי.‬
‫זה חומר דישון.‬
‫אז מוסיפים את האדמה.‬
‫הנה הם. תתחבא!‬
‫זה הם. - הם עובדים.‬
‫זו חדירה לפרטיות.‬
‫לא כל דבר טוב הוא חוקי.‬
‫חלפו כבר שלוש שעות.‬
‫אין לך חתונה לארגן, ספר לכתוב, חיים משלך?‬
‫אתה יכול להחזיק את זה? - אל תיתני לי...‬
‫אתה השושבין-שושבינה שלי. - "שושבין-שושבינה."‬
‫לעזאזל. לא משנה מאיזו זווית מצלמים אותו, הוא חתיך. תראי את זה.‬
‫חבר'ה.‬
‫נראה לי שצדקת. תראי.‬
‫תעשה זום! - בסדר.‬
‫זה המקסימום. - אוף!‬
‫אתה רואה?‬
‫חתיך ורע. זה עוד יותר סקסי.‬
‫הוא סקסי? אתה חושב?‬
‫שקט.‬
‫הוא ראה אותנו. - הוא בא הנה.‬
‫חכי. בואי.‬
‫חרא. - כן, זה נכון.‬
‫תעזור לי.‬
‫מה אתם עושים? זו איזו סטייה? - לא, אבל אנחנו חייבים לדבר.‬
‫וראיתי את הסרטון הזה שבו...‬
‫ברונו, אני יודע שאתה בחור טוב, אבל אתה חייב לי הסבר.‬
‫מה נתת לאנשים האלה?‬
‫אני נותן לחבר'ה שלי זרעים.‬
‫שכשהם יהיו בכלא, יוכלו להיות להם עשבים, פרחים וצמחים.‬
‫לא סיפרתי לך כי לא חשבתי שזה חשוב.‬
‫לגדל שם צמחים, זה משפר את מצב הרוח. זה מה שעזר לי.‬
‫בחיים לא הייתי מסבך אותך בצרות. אכפת לי מהמקום הזה.‬
‫לא הייתי מרוצה מזה שהעסקנו עבריינים...‬
‫הם משוחררים על תנאי. - תן לי לסיים.‬
‫אבל אני רוצה לבטוח בך. שאעשה זאת?‬
‫כשמדובר בלקוחה כזו, אני צריך לוודא שהכול תקין.‬
‫היא המציאה עליי סיפור.‬
‫היא סופרת. יש לה דמיון פורה.‬
‫עכשיו, אם לא אכפת לכם, תחזירו את החליפות שלנו, בבקשה.‬
‫אנחנו צריכים אותן לדישון.‬
‫כן.‬
‫קלא.‬
‫מה אני צריך לעשות כדי להיעצר ושהוא יציל אותי?‬
‫קלאודיו, אני מצטערת על מה שקרה.‬
‫אולי הדמיון שלי פורה מדי,‬
‫אבל עדיין אוכל לערוך כאן את החתונה שלי, נכון?‬
‫אני לא כזה מרוצה.‬
‫אבל אם לא תתחתני כאן, הבת שלי תפסיק לדבר איתי.‬
‫תודה. תודה רבה.‬
‫את לא צריכה להתנצל בפניו.‬
‫אני יכולה להיכנס? בבקשה? - לא.‬
‫תשמע, אני מצטערת. באמת.‬
‫אני אנקה את החליפות. - תודה.‬
‫הייתי צריכה לדבר איתך, לא לסבך אותך בצרות.‬
‫אבל אתה נראה קשוח.‬
‫כי אני לא לובש חליפה ועניבה?‬
‫את לא שונאת קלישאות? נראה שאת אוהבת אותן.‬
‫את שופטת אנשים שאת לא מכירה בכלל.‬
‫הוא כועס כל כך, הוא בטח מחומם ממש.‬
‫מה לגבי זיון שנאה?‬
‫את מעל לכל זה, לא, ג'ינג'ית?‬
‫לא, את אוהבת לתייג אנשים כאילו הם צנצנות.‬
‫לאנשים כאלה קשה להיפטר מהרעיונות שלאנשים כמוך יש לגביהם.‬
‫אין לי שום דבר נגד אנשים כאלה, למעשה...‬
‫יש לי חברים רבים שהם פושעים.‬
‫באמת? - כן.‬
‫למשל? - את חופרת לעצמך את הקבר.‬
‫למשל, הידיד שלי סטפנו. הוא נעצר על עישון מריחואנה.‬
‫מה את אומרת?‬
‫אני עישנתי קצת בעצמי. - אפשר לחשוב.‬
‫מי עוד? מישהו שלא שילם קנס?‬
‫או אולי מישהו שלא שילם מס רכוש?‬
‫תראה... - אל תקשי על העניין.‬
‫תגידי שאת מצטערת ותצמידי אותו לקיר.‬
‫אם את חושבת שמישהו שמעשן מריחואנה הוא פושע,‬
‫תגידי לי או שכדאי לך לברוח.‬
‫אני עשיתי דברים הרבה יותר גרועים.‬
‫אתה מפחיד אותה, ברונו. תפסיק.‬
‫אני ממש מפחדת.‬
‫זוכר את הסיפור על הגבר והדוב?‬
‫נשים מפחדות יותר כשהן לבד עם גבר.‬
‫תסתכל עליה. היא מפחדת.‬
‫שוב, זה לא טוב, ברונו. - הנה מאלף הבחורות.‬
‫אני רק אומר...‬
‫שאני כאן כי עשיתי משהו גדול יותר.‬
‫מאדה, תכניסי את השד שלך לפה שלו, זה ירגיע אותו.‬
‫מה זה קשור עכשיו? - זה תמיד קשור.‬
‫יש לי בעיית שליטה בכעסים.‬
‫זה עובר במשפחה שלי.‬
‫פעם הייתי מגיב בצורה קשה מאוד למשהו כזה.‬
‫אני עובד על זה.‬
‫טוב, אני מצטערת. נסחפתי קצת עם רעיון החתונה המושלמת.‬
‫לא רק שהחותנת, אדלייד, צריכה לאהוב אותה,‬
‫אני גם צריכה לאהוב אותה. זה קשה מאוד.‬
‫החותנת שלך קשוחה.‬
‫היא מזכירה לי את המורה שלי לאיטלקית בחטיבה.‬
‫היא שנאה אותי כי ההורים שלי אף פעם לא באו לפגוש אותה.‬
‫מאז הפסקתי ללמוד.‬
‫חבל מאוד, אבל אני מבינה אותך.‬
‫הרעיון הזה של עצי התפוח,‬
‫הוא שלך או של אדלייד?‬
‫לא, היא רק הציעה את החממה. אני רוצה את עצי התפוח.‬
‫אוקיי.‬
‫אז בואי נמצא אותם.‬
‫את רוצה שאפתח את החלונות? - כן, לא, זה בסדר.‬
‫כל הכבוד, ברונו. אדיבות זה דבר חשוב.‬
‫כדי לפתות מישהי למיטה.‬
‫לא, זה חשוב כדי להיות בנאדם.‬
‫כמובן, כדי לפתות את כולם למיטה.‬
‫סליחה? - מה?‬
‫לא, לא אמרתי כלום.‬
‫את בטוחה? שמעתי משהו.‬
‫נחמד, נכון?‬
‫לא. - לא.‬
‫לא? - לא.‬
‫האמת שעכשיו קצת חם לי.‬
‫כמובן, יש באוויר ריכוז גבוה של הורמונים.‬
‫עיניים על הכביש, ברונו.‬
‫באמת חם. אני אפתח את החלון.‬
‫הוא משתפר. - לא ממש.‬
‫בסדר. אני אפתח את שלי.‬
‫נהדר. כשאתה מתנהג יפה, אתה יכול לאלף את האינסטינקטים שלך.‬
‫אני אצטרך מקלחת קרה.‬
‫כלומר, בגלל החום. - כן.‬
‫תראי, יש כאן מסיבה.‬
‫שניכנס בלי הזמנה?‬
‫אוקיי.‬
‫זו לא סתם מסיבה, זו חתונה.‬
‫שלום. - שלום.‬
‫אתם לא ברשימה, נכון? קוד הלבוש הוא "סגול אלגנט".‬
‫חבל מאוד. - לא.‬
‫אנחנו צריכים למסור שתיל לחתן ולכלה.‬
‫"כזה בלבול בשבת‬
‫"כמעט גרוע יותר ממה שאומרים‬
‫"אבל איתך יש קסם‬
‫"יש משהו, משהו יפהפה‬
‫"תגיד לי מתי תגיע כדי שאוכל לשמור לך מושב"‬
‫איפה לשים אותו? - באזור המתנות, נראה לי.‬
‫נראה לי. - נראה לי.‬
‫שם. - כן.‬
‫"אני לא נשארת פה לבד‬
‫"אפילו הוורד היפה ביותר קמל בסוף‬
‫"בסדר, אחכה לך‬
‫"אבל לא כל חיי‬
‫"מסתובבים לרגע והלילה נגמר"‬
‫צריך לגזום קצת את הפיקוס הזה, לא? - זה עץ לימון.‬
‫תני לי את זה. - מה אתה עושה?‬
‫"סיבוב, סיבוב, הראש שלך יסתובב"‬
‫"סגול אלגנט."‬
‫"אני לא רואה אותך, לאן נעלמת?"‬
‫תודה.‬
‫"אתה יודע שאחכה לך‬
‫"אבל לא כל חיי"‬
‫מזל טוב.‬
‫"אתה יודע שאחכה לך‬
‫"אבל לא כל חיי"‬
‫תגידי לי את האמת.‬
‫את בחורה ששותה רק אחרי שעשתה כושר?‬
‫אני מתרגלת יוגה.‬
‫העולם לא יקרוס אם התחת שלך יקרוס.‬
‫ברונו! - אמן.‬
‫נו, אני יודעת.‬
‫היה לי פעם עודף משקל. - את מאושרת יותר עכשיו?‬
‫כן. רק כי פגשתי את ואני. המשקל לא משנה.‬
‫מניח שאז היית שווה כמו היום.‬
‫יותר מדי. - אמן.‬
‫מפורש מדי. ישיר מדי, חצוף מדי. תגיד שאתה מצטער.‬
‫מצטער, ג'ינג'ית. הגזמתי קצת.‬
‫ההתנצלות מתקבלת. אני מעריכה את זה. - לכי תעריכי את כולו.‬
‫לחיים. - אוי. מצטערת.‬
‫חשבתי שאת מאופקת מאוד.‬
‫אתה לא מעריך אותי מספיק. - אולי.‬
‫עוגה! - עוגה!‬
‫הם לא נראים שמחים כל כך.‬
‫זאת החתונה השלישית שלך, הם הולכים ונעשים עניים יותר.‬
‫זו גם החתונה שלך. - הראשונה שלי. אצלך זה הרגל.‬
‫את לא קרובת משפחה, את סוג של מס. תעשי שלום.‬
‫עוגה.‬
‫בגלל זה אני רוצה חתונה אחרת.‬
‫אל תדאגי. עצי התפוח מחכים.‬
‫כמה יפה. זה כמו ציור אימפרסיוניסטי.‬
‫כן, זה מרשים.‬
‫וכשיש תפוחים, זה עוד יותר יפה.‬
‫הם שמרו לי בערך 30 עצי תפוח.‬
‫אני לא יכול להבטיח כלום.‬
‫אבל הם אמורים להיות מוכנים לחתונה שלך.‬
‫טוב, אני סומכת עליך. עשה את שלך.‬
‫מאיפה האובססיה הזו שלך לתפוחים?‬
‫ואני הוא החצי השני של התפוח שלי.‬
‫ומה זה אומר?‬
‫זה סיפור של אפלטון.‬
‫הוא משפיען? - אפשר לומר.‬
‫ומה הסיפור בדיוק?‬
‫אפלטון סיפר לנו שפעם לבני האדם‬
‫היו ארבע זרועות, ארבע רגליים, ושתי פנים.‬
‫והם היו חזקים כל כך, שזאוס, שחש מאוים,‬
‫חצה אותם לשני חלקים, כמו שחוצים פרי.‬
‫והוא דן את שני החצאים לחפש זה את זה למשך שארית חייהם.‬
‫אבל בחיים האמיתיים זה שונה.‬
‫אמא שלי בחרה את החצי הלא נכון.‬
‫כדי לתקן את הבלגן שאבא שלי עשה, נאלצתי לעשות דברים...‬
‫שאני מתחרט עליהם.‬
‫אבל אתה עובד על זה, נכון? זה טוב.‬
‫אנחנו תמיד יכולים להפוך לגרסה משופרת של עצמנו.‬
‫לא קל לשכנע את העולם שהשתנית‬
‫אם אתה לא מאמין בזה.‬
‫גורי עצי התפוח האלה חמודים ממש.‬
‫גורי עצי תפוח? - זה העץ החביב עליי.‬
‫אם ככה, נקרא לו "מדלנה".‬
‫אל תדבר שטויות. - צמחים הם יצורים חיים.‬
‫בגלל זה אני נותן להם שמות. אחרת הם לא יניבו פירות.‬
‫אני חייב לדבר איתם, לגעת בהם...‬
‫להשקות אותם...‬
‫זה כמו להיות עם מישהי.‬
‫אתה מנסה לשמח אותה, אבל לא תמיד מצליח.‬
‫צריך להתאמץ.‬
‫להתאמץ מאוד.‬
‫ולאורך זמן.‬
‫זה מאמץ, אבל זו גם הנאה.‬
‫אני מקווה שגם היא נהנית מזה.‬
‫אני מקווה.‬
‫ברו! היא עומדת להתחתן!‬
‫מה הוא עושה? - את הדבר היחיד שהגיוני לעשות.‬
‫אני לא רוצה.‬
‫חבל. הוא עסיסי ממש.‬
‫מה קרה? - חכי, לא.‬
‫השרשראות שלנו הסתבכו.‬
‫אתה תשבור אותן. - סליחה.‬
‫הן הסתבכו. - אוקיי.‬
‫סליחה, אני צריכה ללכת.‬
‫לא משנה מה קרה, שום דבר לא השתנה. אני רוצה להתחתן.‬
‫ואת תתחתני.‬
‫עם עצי התפוח ברקע.‬
‫החממה תהיה מוכנה כפי שביקשת.‬
‫כל הכבוד. אם מתחשק לך לבכות, לך על זה.‬
‫פיליפו, עזוב אותי בשקט. תחזור לתוכנית שלך.‬
‫שלום, ג'יין אוסטן.‬
‫איזה כיף לך. יש לך כאלה חיים נחמדים.‬
‫ואני. חזרת?‬
‫אלוהים. - הגעתי מוקדם יותר.‬
‫מותק!‬
‫התגעגעתי אלייך.‬
‫מוצאת חן בעינייך? - היא נפלאה, תודה.‬
‫סופרים אמיתיים צריכים מכונת כתיבה.‬
‫ואת סופרת אמיתית עכשיו.‬
‫קראת את זה? - אסור לי?‬
‫יש עוד כמה חלקים שאני לא מרוצה מהם.‬
‫אהבתי את זה.‬
‫מה עשיתי שמגיע לי אותך?‬
‫אתה כל כך מסודר ומריח נעים ונקי.‬
‫אני יכולה גם להתקלח?‬
‫מהר. - כן.‬
‫מה זה?‬
‫זאת מתנה לאורחים.‬
‫צבע יפה... - בחייך.‬
‫הן מכוערות. האורחים ישנאו אותן.‬
‫הבנתי. תהיי בשקט. נמצא משהו, אני מקווה.‬
‫אבל מדלנה צודקת. הדברים האלה נוראיים.‬
‫המוכרת נמצאת שם.‬
‫הבנתי. כדי אפר יהיו עדיפים.‬
‫את צודקת.‬
‫הוא היה חייב לבוא איתנו? - את לחוצה?‬
‫הכול בסדר עם ואני? - בטח. ואני מושלם.‬
‫ואת לא? - אם כך...‬
‫יש לי שתי אפשרויות.‬
‫כלי לסוכר בצורת אסלה.‬
‫כל כך מכוער שזה נפלא.‬
‫או משהו קלסי, כלבי התחש.‬
‫כבר ראית את זה, נכון? את נראית לא מרוצה.‬
‫רק כי את טיפוס של חתולים, נכון? נכון.‬
‫בואו נראה.‬
‫הנה, תראי. שני חתולים. יש בעיה. הם חמודים.‬
‫הם צריכים להיות מכוערים. בואו נחפש.‬
‫כזה הוא. צוחק על הכול.‬
‫קצת יותר מדי, אם תשאלי אותי.‬
‫נימוס לא יאריך את חיינו.‬
‫סליחה. כמעט התעוורתי.‬
‫את בטוחה שאת רוצה להתחתן?‬
‫כי לי זה לא מזיז.‬
‫התמונה המושלמת, הסלון המושלם,‬
‫הם חסרי משמעות.‬
‫אני רוצה שתמצאי אהבת אמת.‬
‫אהבה יום-יומית,‬
‫כזו שאת שמחה להתעורר לתוכה, גם כשהחיים קשים.‬
‫את צודקת. לא, את צודקת.‬
‫בעצם, לוצ'יו, בוא נלך. מתנות לאורחים כבר לא באופנה.‬
‫חשבתי לי‬
‫שנוכל לתרום את הכסף למכון מחקר אונקולוגי.‬
‫זה רעיון נהדר.‬
‫חבל. כי מצאתי משהו.‬
‫סוג של אסלה, אבל מקושטת.‬
‫אני רוצה לראות את הטיוטות. אני לא בטוחה לגבי חלק מהפסקאות.‬
‫כמו אצל כל הסופרים, ברגע שתראי את השינויים שלנו, את תשני את דעתך.‬
‫אבל הכריכה הזאת... - היא נהדרת.‬
‫אין לך מושג כמה היא עלתה לנו, מאדה. זה ציור מה-MOMA.‬
‫אדלייד רצתה אותו, ועשינו את זה בשבילה.‬
‫אבל אין לזה קשר לספר. זה לא קשור.‬
‫אולי לא לקוראים הוותיקים שלך, אבל היא רלוונטית לקוראים החדשים שנרצה להשיג.‬
‫שלום, ואני. נשיקות. - ביי, טומאסו.‬
‫ביי. - ביי.‬
‫יקירה, ראיתי איך הם משווקים ספרים. הם טורחים על כל פרט.‬
‫תסמכי עליהם, ותני להם לעבוד בשבילך.‬
‫את נוסעת מחר למסיבת הרווקות הכיפית שלך, לא?‬
‫את מוכנה? - כן.‬
‫לא, בבקשה, כשאני לא בבית, תן להם לשחרר קיטור.‬
‫בטח, את משאירה אותי לבד, כרגיל.‬
‫תאמין לי. הם יתעייפו ויירדמו.‬
‫את תחזרי? - אני לא בורחת.‬
‫בורחת? אל תברחי. - לא, ג'וסה, לאן אני אברח?‬
‫תיהני. - סטפנו. היי.‬
‫מוכנים? הגענו.‬
‫היי, אקי.‬
‫למה שתי מזוודות? - לא אמרתי לך? אקי מצטרף.‬
‫לא, יופי. אני שמחה.‬
‫סליחה, אקי. אבל הרעיון שלי היה שזו מסיבת רווקות ורק השושבין-שושבינה מגיע.‬
‫קיבלנו הנחה מסוכנות הנסיעות אם יהיה נוסע נוסף.‬
‫הנחה? אני מצטערת, מי שילם...‬
‫מחיאות כפיים למאדה, הכלה הכי נדיבה בעולם. היא משלמת על כולם.‬
‫אני לא יכול גם לבוא? - איזו טיפשות.‬
‫מה? - התכוונתי לילדה. היא בוכה.‬
‫בוכה כי אמרת את זה.‬
‫הוואן הגיע. בואו.‬
‫קח את הנטל הזה. - נטל?‬
‫לא.‬
‫היא בוכה. לא משנה. - ביי.‬
‫טוב. תתכוננו לסיור הבארוקי בלצ'ה.‬
‫אני רוצה אתכם נלהבים. נתראה בכניסה. תהיו מוכנים, כן?‬
‫מה עושים? - אמנות בארוקית בלצ'ה.‬
‫מה לגבי שחייה?‬
‫טה-דה!‬
‫מדהים. - ואו.‬
‫זה יפהפה.‬
‫לצ'ה היא עיר נפלאה.‬
‫ורומנטית מאוד. תמונה?‬
‫בואי נצטלם גם.‬
‫יפה.‬
‫אם ככה, הסיור הבארוקי בלצ'ה הסתיים.‬
‫וכעת... - לשחות.‬
‫טיול בסירה. - תירגעו.‬
‫ארגנתי כמה פעילויות. - מה?‬
‫פעילויות טיפוסיות לאזור.‬
‫שחייה זאת פעילות. - את בעצם צודקת.‬
‫יכולתם אתם לחשוב על זה.‬
‫השושבינות מארגנות כאלה דברים.‬
‫אבל יש לי אתכם, אז נאלצתי לארגן לבד.‬
‫וזו הייתה טעות.‬
‫חסר לנו קצת כיף, קצת חופש.‬
‫שקט! הוואן מחכה לנו.‬
‫נסי שוב. קדימה.‬
‫זה יותר טוב.‬
‫לא ידעתי שאת כזו נהנתנית. - חכה שיהיו לך שלושה ילדים.‬
‫אנחנו מנסים. כל ערב. אבל אין ילדים.‬
‫את יודעת... - מה? אני סיימתי.‬
‫רוצים אחד? לא את הילדה, היא מתוקה מדי.‬
‫היי. נחתם? - הנה היא.‬
‫כן, נחנו. מה את רוצה? עוד פעילויות?‬
‫לא, זהו זה. את לא יכולה להתעלל בנו, בחייך.‬
‫בסדר. אני אניח לכם.‬
‫אבל אני מזכירה לכם שזו לא חופשה,‬
‫ולא ירח הדבש שלכם, זאת מסיבת הרווקות שלי.‬
‫אלה בשבילך.‬
‫בשבילי? תודה.‬
‫לא! "למדינה שלי." זה מוואני!‬
‫יפה. - אני לא מאמינה.‬
‫נחמד.‬
‫ארבעה כרטיסים למאחורי הקלעים של המופע הסודי "מלח על הפצעים".‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫זה אירוע פרטי. זה בחינם. אל תדאג.‬
‫כמה מגניב. לזה אני קוראת "חוויה".‬
‫ערב טוב. הנה הכרטיס שלי. תודה. - הכרטיס שלי.‬
‫נכנסנו. - נכנסנו.‬
‫הנה היא. - בסדר, חברים.‬
‫תיהנו, אני אעשה בדיקת סאונד.‬
‫ביי, תודה. - ביי, תיהנו.‬
‫זה רשמי...‬
‫לא יכול להיות, מדלנה ג'נטילי.‬
‫אני מעריצה גדולה שלך. מתה על הספר שלך.‬
‫ואו. ואני אוהבת את המוזיקה שלך. - תודה.‬
‫אלה סטפנו, אקי ואחותי מריה.‬
‫נעים מאוד. מה אתם עושים כאן?‬
‫זו מתנה מבעלי לעתיד.‬
‫היא מתחתנת. - ארגנו לה מסיבת רווקות.‬
‫אתם? - שקט.‬
‫אלך לעשות בדיקת סאונד. יש בר פתוח.‬
‫אתם האורחים שלי. הבית שלי הוא ביתכם.‬
‫"אתה אומר שהלב שלי ניטרלי יותר משוויץ‬
‫"הוואגינה שלי ליברלית ויש לה דעות משל עצמה‬
‫"אבי נהג לומר לי לשמור על עצמי‬
‫"אימי נהגה לומר לי להשתמש בראש לי‬
‫"אחותי חושבת שחיי מביכים‬
‫"אבל אני עושה מה שמתחשק לי‬
‫"יש מי שיצחק‬
‫"יש מי שיתפלל עבורי‬
‫"כי אני עושה מה שמתחשק לי‬
‫"אפילו אם מה שאומרים לי‬
‫"הכול נכון ואני כבר לא יודעת‬
‫"אם הכול כחול, הכול שחור‬
‫"הכול פחות, הכול יותר?‬
‫מה יש?‬
‫לא יצאתי לבלות בלי הילדים כבר שנים.‬
‫נו, ו...? - אני מתגעגעת אליהם!‬
‫לא רצית לברוח? - מדלה, ילדים הם כמו סמים.‬
‫מזיקים לבריאות, אבל את רוצה אותם.‬
‫אני צריכה ללכת. - לאן?‬
‫למלון. אני חייבת להתקשר אליהם.‬
‫לא, זה בסדר.‬
‫מדלה, אל תעשי ילדים. תסמכי עליי.‬
‫אל תעשה ילדים!‬
‫"הכול נכון ואני כבר לא יודעת‬
‫אם הכול כחול, הכול שחור"‬
‫את צריכה תמיד להתנהג ככה. את יפה יותר כשאת חופשייה.‬
‫חסר לי שאת מתחילה איתי.‬
‫טיפשונת. - אם את מעליבה אותי, את מעליבה את עצמך.‬
‫אם אגיד שאני אוהבת אותך, אז אני אוהבת את עצמי?‬
‫בדיוק! זה כמו אוננות, ואנחנו אוהבות את זה.‬
‫"אם הכול כחול, הכול שחור‬
‫"מאה אחוז‬
‫"הכול פחות, הכול יותר‬
‫"ופחות או יותר, זה נכון"‬
‫בואו, בנות. יש לנו הצעה מיוחדת היום.‬
‫שמלות בחמישה אירו.‬
‫אפשר לעזור לך, גברתי?‬
‫אני רוצה קילוגרם של ביטחון בחיים.‬
‫אף אחד לא מוכר את זה. זה בחינם, אבל את צריכה למצוא את זה לבד.‬
‫אני יכולה לעזור לך מהצד.‬
‫כאן מוכרים הכול. יש המון סוגי פירות.‬
‫שאלה. היית מוכנה לאכול את אותו הפרי כל החיים?‬
‫אנחנו באמת מדברות על פירות?‬
‫הבחור הזה הוא כמו קיווי. קשה מבחוץ, אבל מתוק מבפנים.‬
‫בהתחלה הוא מעצבן,‬
‫אבל אז הוא מושלם להופעות, לתערוכות,‬
‫ולבראנץ' על שולחנות מכוסי בד דמשק‬
‫שנרקמו בידי נזירות. - הוא מזכיר לי את ואני.‬
‫תהיי רעבה, מדינה.‬
‫חייה של אישה מורכבים מעונות רבות.‬
‫איש האבטיח למתי שאת רוצה סתם להירגע,‬
‫אבל תצטרכי קרם שיזוף, ואמצעי הגנה נוספים.‬
‫אל תהיי אובססיבית לגבי החצי השני של התפוח.‬
‫את צריכה קודם לנסות כל מיני פירות.‬
‫אני אכלתי הרבה סלטי פירות.‬
‫והנה איש הבננה.‬
‫את לא הוגנת וגם נדושה.‬
‫מה את רוצה ממני? את זו שחושבת עליו.‬
‫אני רק אומרת שאת אובססיבית לגבי סיפור החצי השני של התפוח.‬
‫מדלנה, את לא מבינה שאנחנו כבר פרי שלם?‬
‫את לא צריכה חצי נוסף כדי להיות שלמה ומאושרת. את בסדר איך שאת.‬
‫נו? איך היה המופע?‬
‫יפה ממש, יקירי. תודה.‬
‫איזה רעיון נפלא. כולם התלהבו כל כך.‬
‫נראה שאת פחות התלהבת. - לא.‬
‫למה את לחוצה?‬
‫את חושבת על הטיוטה. את רוצה לשנות את הכריכה.‬
‫לא, זה לא זה.‬
‫אני יודע. זה בגלל החתונה.‬
‫זה ההכנות או התאריך?‬
‫לא, רגע. התסרוקת שלך.‬
‫אני כזה טיפש. השמלה!‬
‫השמלה היא תמיד בעיה עבור הכלה. - אני הבעיה, ואני.‬
‫יש לי ספקות.‬
‫לגבי הכול. לגבי העתיד שלי.‬
‫העתיד שלך איתי.‬
‫אולי זה סתם משהו שיחלוף. אני לא יודעת.‬
‫אולי אלה ספקות שכל כלה מרגישה.‬
‫אבל אני לא בטוחה‬
‫שלהתחתן יהיה הדבר הנכון לעשות.‬
‫אוקיי.‬
‫וכרגע חשבת על זה?‬
‫זה משהו שהבנת במסיבת הרווקות?‬
‫איזה חשפן שרירי וטמבל גרם לך לפקפק בעצמך?‬
‫על מה אתה מדבר? לא היה שום חשפן.‬
‫ולא כל בחור שרירי הוא טמבל.‬
‫בסדר.‬
‫אני אזוז. - ואני.‬
‫אתן לך זמן ושקט לחשוב על זה.‬
‫קשה לי עם נשים הססניות.‬
‫לאמא שלי יש פגמים רבים, אבל היא גידלה אותי להיות החלטי.‬
‫ואני רוצה ששותפתי לחיים תהיה החלטית כמוני.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫היי, זאת מדלנה ג'נטילי.‬
‫אני מתה עלייך!‬
‫אתה עוזב אותי בשבילה? - מצטער.‬
‫איזו כלבה! כלומר, אני מתה עליה. אבל איזו כלבה.‬
‫זו גנבה. אם את מסתובבת עם פושעים, זה משפיע עלייך.‬
‫זו לא גנבה. שילמתי עליהם.‬
‫זאת הייתה האקסית שלי. היא נדבקת אליי.‬
‫זה גורם לך להרגיש חשוב?‬
‫או שזה היה בהתנדבות?‬
‫זאת מערכת יחסים רעילה. - נכון.‬
‫אני לא חייב לך הסבר. - אני לא רוצה הסבר.‬
‫נראה שכן.‬
‫מה את עושה כאן? את צריכה משהו?‬
‫אני לא צריכה כלום.‬
‫את בטוחה?‬
‫את חושבת שאני סוג של מתנה עבורך לפני שאת מתמסדת?‬
‫אני לא מתנה. אני לא הטעות שאת עושה‬
‫כדי שתשתכנעי שהשני הוא הבחירה הנכונה.‬
‫אני יודעת מי אתה.‬
‫אתה הגנן.‬
‫כן. מילאתי את תפקידי.‬
‫את יכולה ללכת ולהתחתן עם החצי השני שלך.‬
‫ולכי תזדייני, בהזדמנות.‬
‫מארי, עובר עליי יום גרוע. זה דחוף?‬
‫זה לגבי אמא.‬
‫אם תצטרכו אותי, אהיה בחדר הסמוך.‬
‫שאביא לנו קפה?‬
‫את רוצה קפה? - לא, תודה.‬
‫את תמיד מוצאת את הדרך הנכונה לומר לי שאני דופקת הכול.‬
‫מצטערת שקיללתי.‬
‫אבל אני חייבת, בהתחשב במצב.‬
‫עכשיו את צריכה להתרכז. תתעוררי, ותרגישי טוב. בסדר?‬
‫מדלנה.‬
‫מישהו בא. - אוקיי.‬
‫אנחנו נהיה כאן. - תודה.‬
‫נהיה כאן בשביל הרגע שהיא תתעורר.‬
‫היא תתעורר, נכון?‬
‫כן, בטח.‬
‫תודה שבאת.‬
‫לא הייתי משאיר אותך לבד.‬
‫תודה. להתראות. - גם לך.‬
‫לסגור? - לא, תשאירי פתוח. חם.‬
‫אוקיי.‬
‫מה את לוקחת? - אנטיהיסטמין.‬
‫אני אלרגית לחוסר השמחה שלך. - אני שמחה.‬
‫את לא נראית שמחה, מאדה. - אמא.‬
‫את כזאת יפה.‬
‫מריה, אל תסגרי, חם לי נורא.‬
‫הכול בסדר? - כן, אני יודעת שאת לחוצה,‬
‫אבל זה יום החתונה שלך. את אמורה לקרון מאושר.‬
‫ההיילייטר יעשה את העבודה. תשימי קילו על כל לחי.‬
‫ראיתי בסרטון הדרכה של סלינה גומז.‬
‫את נראית חיוורת יותר ממני.‬
‫זה תה? - כן.‬
‫אני מרגישה ישנונית.‬
‫מאדה, החיים הם...‬
‫הם צוחקים עלינו לפעמים, אה?‬
‫אבל אני רוצה ליהנות מהם בכל יום.‬
‫אני רוצה להרגיש בחיים כל עוד אני בחיים.‬
‫אני לא בוכה. נכנס לי משהו לעין.‬
‫האיפור נמס. תתביישי לך.‬
‫אני לא מאמין. פספסתי את הסצנה מ"סקס והעיר הגדולה"?‬
‫איזה יופי, איזו אלגנטיות. גרציה.‬
‫שלום, יקירה. - היי, טומי.‬
‫איזו יפה.‬
‫את יודעת שאני אוהב אותך כי את אוהבת אותי על אף שאני חבר גרוע.‬
‫המכונית מחכה.‬
‫בואי נלביש אותך. - לא, אני אתלבש לבד, תודה.‬
‫תנו לי רגע. - כן. אוקיי.‬
‫שיחה אחרונה?‬
‫למה לא?‬
‫- "לא לספר לאמא" -‬
‫קינקי! אישה חרמנית לפני החתונה.‬
‫מה אני עושה כאן? מה את מנסה לעשות?‬
‫שולחת אותך לאן שאת שייכת. - את כולאת אותי?‬
‫לכי מכאן.‬
‫ערב טוב.‬
‫את יפה כל כך. את מזכירה לי אותי בצעירותי.‬
‫תני לי לסדר לך את השובל.‬
‫סטף, השובל.‬
‫זה הייתי אני.‬
‫מצטער, לא התכוונתי לדרוך עליו. גם כי...‬
‫את יפהפייה, ג'ינג'ית.‬
‫את נראית כמו ציור אימפרסיוניסטי.‬
‫כי אני מרשימה? - לא.‬
‫לא, את יפהפייה כמו ציור מהמאה ה-19.‬
‫ואפילו יפה יותר. אני לא רוצה לעשות ביוש גוף לאף אחת.‬
‫היו הרבה סוגי נשים באותה תקופה.‬
‫הכלה תמיד מאחרת, מה אפשר לעשות?‬
‫זה כלי נרטיבי טיפוסי.‬
‫אמא, אנחנו לא צריכים שיעור כרגע.‬
‫מה אתה עושה כאן? - באתי להתנצל.‬
‫עכשיו?‬
‫רציתי לעשות את זה לפני שתתחתני.‬
‫דקה לפני?‬
‫אמרת שאף פעם לא מאוחר להשתפר.‬
‫גרמת לי להרגיש ששווה לנסות.‬
‫אני רוצה להפסיק עם מערכות יחסים רעילות שגורמות לי לנבול.‬
‫אבל גם את...‬
‫את נראית כמו צמח שצמא לאור.‬
‫את צריכה אור כדי להרגיש טוב.‬
‫ג'ינג'ית, את רוצה לבלות את שארית חייך בצל?‬
‫אני בסדר!‬
‫הכול מצוין. נהדר.‬
‫מה הולך כאן? מי זה?‬
‫החשפן?‬
‫לא, זה ברונו. הגנן.‬
‫מה קורה כאן?‬
‫מדינה, הכול בסדר? - הכול בסדר.‬
‫רציתי...‬
‫רציתי לוודא שהחממה משביעה את רצונה.‬
‫זה מגיע לה.‬
‫בראבו, ברונו.‬
‫אבל מה אנחנו עושים כאן?‬
‫אני אלך.‬
‫לך, יקירי. לך.‬
‫טוב מאוד. בואו נמשיך.‬
‫בבקשה, תסלחו לברונו. כזה הוא.‬
‫קצת פאזוליני, קצת סובורה,‬
‫איש קצת תיאטרלי.‬
‫אבל אחרי הכול, אנחנו אוהבים מאוד את האנשים הפשוטים, נכון?‬
‫הוא הגבר המחוספס הטיפוסי שעובד בחממה. זה כמו כת.‬
‫תסלחי לי, אדלייד, מי אלה "האנשים הפשוטים"?‬
‫הם שונים מאיתנו? מי אוהב אותם?‬
‫מותק, מה לא בסדר?‬
‫שום דבר, ואני.‬
‫בעצם, הכול לא בסדר.‬
‫אני לא רוצה לדבר בחתונה שלי על "הכי טוב" ו"אחרון".‬
‫אני לא רוצה שחיי יהיו ספר שלא רציתי לכתוב,‬
‫ושיאהבו אותו אנשים שאני מתעבת.‬
‫זה לא בסדר.‬
‫כשאני רוצה שאמא שלך תחבב אותי,‬
‫כשאני מנסה להרגיש תשוקה שאין בי,‬
‫כשאני מנסה להיות מישהי אחרת ואני לא מזהה את עצמי.‬
‫אני מצטערת, ובהצלחה.‬
‫האמת היא, שאנחנו חייבים להיות כנים עם עצמנו.‬
‫מצטערת, אני עושה את זה גם בשבילך.‬
‫אתה ראוי לאישה שתרצה אותך בזכות מי שאתה.‬
‫תוכל לגרום לה אושר, ואורגזמה מדהימה.‬
‫על מה את מדברת? - לא, סליחה.‬
‫זה לא אתה, זו אני.‬
‫תודה רבה על המופע, יקירתי.‬
‫חומר נהדר לרומן רומנטי זול.‬
‫אולי הספר שלי מיועד לקיוסקים.‬
‫חמודה, אל תתייחסי אליה.‬
‫היא כתבה רק ספר אחד, ומזמן,‬
‫בעידן הפרהיסטורי,‬
‫והיא עדיין מדברת עליו כי אין לה שום דבר אחר לומר.‬
‫זו לא אשמתה. היא מדברת ככה בגלל התרופות.‬
‫שלום.‬
‫חברים יקרים, איזו תפנית בעלילה.‬
‫אני מריח רב-מכר בדרך.‬
‫יהיה לנו על מה לדבר בקיץ הקרוב בפנטלריה.‬
‫אני נוסע לאוסטיה בקיץ.‬
‫איזו בחורה שובבה. היא אכלה משולחננו כל עוד היא נזקקה לזה.‬
‫אמא, תשתקי כבר, לשם שינוי. - מה?‬
‫תשתקי! זאת החתונה שלי שנדפקה. לא שלכם.‬
‫סליחה.‬
‫האמת שגם שלנו...‬
‫היי שלום, מאדאם.‬
‫בוא, ואני. נזוז.‬
‫בוא נלך לשתות משהו, אתה ואני.‬
‫לאן אתם הולכים? תישארו.‬
‫בואו נהפוך את זה למסיבה.‬
‫יש מזנון נהדר. הכול כבר שולם.‬
‫מה לעזאזל?‬
‫אדלייד. מצטער. אדלייד.‬
‫אלך לבדוק מה שלומה. - לא.‬
‫תירגעי, זה בסדר.‬
‫היא צדקה בדבר אחד. - מי? מה?‬
‫המאדאם. - היא?‬
‫מה היא אמרה? - שאנחנו צריכים לנצל את המקום הזה.‬
‫בואי נתחתן. הכול כבר מוכן.‬
‫גם אם זה לא יצליח,‬
‫אנחנו במצב כזה גרוע שלא נשרוד ממילא.‬
‫לא, אבל...‬
‫אני אוהב אותך. - אתה אומר...‬
‫אני אומר שאני אוהב אותך. - לא...‬
‫אני אומר שאני אוהב אותך. - גם אני.‬
‫נו? - אני לא...‬
‫חבל שלא פגשתי אותך מוקדם יותר, אבל אני רוצה לבלות את הזמן המועט שנשאר לי,‬
‫איתך. - מריה!‬
‫מה? - נוכל להתחתן פה?‬
‫סליחה, מי? - אנחנו.‬
‫איפה? מתי?‬
‫כאן ועכשיו. - עכשיו.‬
‫אתם רוצים להתחתן עכשיו? - כן.‬
‫את מבינה? - טוב...‬
‫כלומר, אני מניחה ש... אוי, אלוהים, זה כזה נחמד שאתם מתחתנים.‬
‫כמה נחמד. הם מתחתנים! - אל תצעקי!‬
‫אל תצעקי!‬
‫הם מתחתנים!‬
‫עכשיו?‬
‫לא, ואלה.‬
‫שוב אתה? - סליחה. לא התכוונתי להבהיל אותך.‬
‫אני יכול? - כן.‬
‫אני מניח שכך זה היה אמור לקרות.‬
‫החנונית והחצי-עבריין.‬
‫ייתכן שנשלים זה את זה. - לא, ברונו.‬
‫אף אחד לא משלים אף אחד.‬
‫אין חצאי תפוחים?‬
‫אין חצאי תפוחים.‬
‫אני לא חצי. אני שלמה.‬
‫זה בטח נחמד להרגיש שלמה.‬
‫וגם אתה שלם.‬
‫חשבתי לי,‬
‫אם שני פירות שונים נפגשים, כמוך וכמוני,‬
‫מה הם אמורים לעשות? - סלט פירות. תשתוק כבר.‬
‫הם יראו אותנו. ברונו, יראו אותנו!‬
‫אני רוצה להזכיר לך שלסלט פירות צריך ארבעה סוגי פירות.‬
‫את אף פעם לא מוותרת.‬
‫חשבת שתוכל לנצח?‬
‫לא הפסדתי. ברונו בכיוון הנכון.‬
‫המסע להפוך לגבר משופר הוא אין-סופי.‬
‫וכאן נגמר מסע התשוקות בין מדלנה לברונו.‬
‫היי, אל מי אתה מדבר? זאת לא התוכנית שלך.‬
‫זה לא הסרט שלך. - אתה בטוח?‬
‫אני חושבת שכן.‬
‫הם יראו אותנו.‬
‫אני מודאג לגבי הספר. - יפה מאוד. אתה חייב להאמין בו.‬
‫מדלנה תצליח בגדול.‬
‫לאט. - אף אחד לא רואה אותנו.‬
‫תודה, ברברה.‬
‫מה אנחנו חוגגים?‬
‫שהתחתנת? - לא רק את זה. אני עדיין בחיים.‬
‫אתה רוקד או דורך על ענבים?‬
‫אתה לא תרסן אותי, נינו. אתה לא.‬
‫תראי איזו מסיבה נהדרת. לא הייתי מהמרת על זה.‬
‫אני כן. גרציה, כמה פעמים אני צריכה לומר לך?‬
‫זה לא נגמר עד שזה נגמר.‬
‫את צודקת, אבל אנחנו כבר בכתוביות הסיום.‬
‫העיקר הוא לא הזמן שיש לנו,‬
‫אלא מה אנחנו עושים איתו.‬
‫רק טיפה. קדימה.‬
‫טיפה? טיפה קטנה. - אף אחד לא רואה אותך. קדימה.‬
‫מארי, אמרתי לך לא לעשות ילדים.‬
‫את עקשנית. - כבר עשיתי אותם. מה אפשר לעשות?‬
‫לשמור אותם.‬
‫תפסיקי לשתות.‬
‫זאת הכוסית הרביעית שלך. מי יצליח לסבול אותך?‬
‫יקירי, לא מספיק להתקלח. אתה צריך לטפח את עצמך יותר.‬
‫אתה מזניח את עצמך, כמו כל בעל אחר.‬
‫ג'וספה, אתה לא רק אמא ממין זכר. אתה מזל שור.‬
‫אני מפחד שהמזל שלי נמצא בעלייה ומתחזק.‬
‫ואז אנחנו בבתולה. רק תזכור איך היית קודם.‬
‫זאת השנה שלך. הכוכבים שלך מיושרים.‬
‫באמת? - אתה לא רואה?‬
‫מעונן.‬
‫תרגום כתוביות: ליאור הדר‬
‫בקרת כתוביות גיא רקוביצקי‬