Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Inspirăm...
și expirăm.
Întindem piciorul drept
și ne asigurăm că șoldul este ferm pe sol.
MINUNEA LITERARĂ MADDALENA GENTILI
Menținem un timp poziția porumbelului,
întindem coloana și expirăm.
Deschidem ochii, ușor și lin.
Simțim că se lungește coloana și se deschide pieptul.
Inspirăm.
Îndreptăm picioarele, ne ridicăm și luăm poziția câinelui cu fața în jos.
Ne apucăm degetele de la piciorul drept...
și expirăm.
MÂNDRIE ȘI PREJUDECATĂ
„Conform unor studii recente, scriitoarea Jane Austen
„era nebună după avocado.”
„Succes la muncă, iubito. Te iau la ora 21:00.
„Te iubesc, Vanni.”
... Eva nu putu...
ȘI MAI SEXY
N-am comandat asta.
Mulțumesc.
Iubitule! Mărul nostru. L-ai comandat pentru mine?
Incredibil! Și arată grozav.
Dar, în seara asta, serbăm succesul tău ca nou director, nu pe al meu.
Să fiu cu tine e marele meu succes, Maddina.
„Madda.”
Ura!
E delicios!
Iubito, dintre toate femeile pe care le-am cunoscut...
Mă ceri cu „Dintre toate femeile pe care le-am cunoscut”?
Câte ai cunoscut?
Lasă-mă să termin.
Dintre toate, tu ești cea mai simplă.
„Simplă”? Ce fel de cerere e asta?
Suntem aici pentru un singur motiv. Vrei să fii soția mea?
Sigur. Dar diseară n-o să ai parte de sex.
Minunat! Sunt atât de drăguți!
- Doamne! Vorbești serios? - Nicicând n-am vorbit mai serios.
- Te căsătorești cu mine? - Bineînțeles că da!
Dar... Și ei?
Incredibil!
Sunt atât de tineri!
- E bun? - Da.
- Diana, vrei să fii soția mea? - Da!
E un loc popular pentru cereri în căsătorie? Care e faza?
În plus, oricum nu e prea convenabil să te căsătorești.
În fiecare seară când suntem în pat,
vrei să citești Război și pace,
dar apoi te uiți la cereri în căsătorie pe rețele sociale.
Tu ai organizat toate astea?
De unul singur? Ești nebun de legat.
Sunt nebun după tine.
Maddalena Gentili,
vrei să-ți împarți biblioteca cu mine pentru tot restul vieții?
Da, firește că vreau!
Doamne!
Am degetele puțin umflate. Așa!
Doamne! E imens!
Dumnezeule!
- Îți vine? - Da, sunt pe aproape.
Încă puțin. Dar eu, de fapt...
- Putem să ne uităm la ceva? - Bine.
PATURI ÎNCINSE IA-MĂ IAR
Nu! Scuze, iubitule, nu!
E o amică. Mă rog, nu amică.
Seamănă cu o fostă colegă de școală.
De la școala de maici. Nu pot s-o fac cu gândul la călugărițe.
- Schimbăm? - Da.
Mersi.
Dumnezeule!
Da, Dumnezeule, continuă!
Mă duc să aduc apă.
- Mă întorc. - Te aștept...
Pa, Grazia! Deci...
Ne vedem la următoarea ecografie. Sună-ne în caz de ceva.
- Pa! - Bine, mersi!
- Madda! - Bună, mamă!
Scumpo, nu te-așteptam!
- Ce frumos! Vino! - Surpriză!
Arăți bine.
Slavă Domnului că ai venit! Nu o mai suport pe soră-ta.
- Îi trebuie o vacanță. - Aș vrea eu, mamă.
- Bună! Mamele nu iau niciodată vacanță. - Da.
Mai ales cu trei copii, e ca munca silnică.
Nu te obosi prea tare.
Am născut. Patruzeci de copci.
Mi-amintesc. Dar acum eu fac de toate.
De fapt, fă ceva! Încălzește laptele.
Te rog, nu peste 37 de grade.
Nu poți să-i dai lapte rece?
Ar avea crampe și ar trebui să mă ocup.
- Ești o mamă-bărbat bună. - „Mamă-bărbat”.
Familie, dacă tot suntem cu toții aici, am o veste pentru voi.
... care ne obligă să înfruntăm zilnic multe schimbări...
Confruntare, tensiune, pasiune, toate sunt o călătorie măreață...
- Mamă, ești pe chat? - Ce?
Acordă-mi intimitate!
Ești obsedată de emisiunea asta.
- Oprește-l! Vorbesc! - Nu, așteaptă.
Începe episodul. E vorba de un cuplu.
Vreau să văd dacă se despart
sau dac-o dau în gard, rămân împreună și fac copii.
- Te-am auzit. - Nu, Maddale', haide!
Taci! Familie, mă mărit!
- Cum? - Ce?
Serios? Tanti se mărită!
Scumpa mea! Nu credeam că apuc ziua asta.
Mersi, mamă.
- Maddalena, ești sigură? - Da.
Știu că ești prinsă cu copiii, dar vrei să-mi fii domnișoară de onoare?
Tu și Stefano, normal.
Clar! O să fiu domnișoara de onoare a soră-mii!
Doamne, ce mișto! O să-mi fac timp. Doamne!
- Mă pui șefa domnișoarelor de onoare. - Bine.
- Mai bine decât o simplă domnișoară. - Bine.
Să punem țara la cale. Petrecerea burlăcițelor, da?
Ce zici de o excursie? Mergem hăt departe.
Să fim siguri că e semnal la telefon.
Felicitări, cumnățico!
- Dar... - Laptele.
- Laptele! - Du-te!
Încă nu am organizat nimic.
Dar trebuie să fie o nuntă perfectă,
pentru că Vanni va invita multe persoane importante.
Nu că voi n-ați fi, evident. Dar...
Dar o să fie oameni de cultură și editori. Nu e loc de greșeli.
Nu pricep. Ce greșeli?
- E nunta ta, tu ești șefa. - Întocmai.
Da...
Cineva te stresează.
Nu, mamă, nu!
- Nu, Adelaide nu e doar soacră. - Ți-e prietenă?
Mâine mă întâlnesc cu cel mai renumit organizator de nunți din Roma.
Bună ziua! Agenția matrimonială True Love. Ascult.
Te prefaci că ești virgină?
Nu!
De ce te-ai întors acum?
Spune-mi tu! Aș prefera să fiu într-un vestiar de bărbați.
- Dar mă cheamă datoria. - Valea!
Și eu mă bucur să te văd.
Bună, Vale!
Încă îți place să mă atingi.
Măcar asta nu s-a schimbat.
Am făcut sport și am pierdut câteva kilograme.
M-ai învățat să mă iubesc orice formă aș avea.
Te justifici?
Sunt de acord.
La ce bun un fund ferm, dacă nu-l folosești?
Ce-a fost circul ăla cu Vanni?
Ce circ?
„Da!
Taci! Ești obsedată sexual!
Există lucruri mai importante. Vanni e un tip nemaipomenit.
Suntem făcuți unul pentru celălalt. El e jumătatea mărului meu.
Și mimezi orgasmul cu viitorul tău soț?
Din cauza celor ca tine atâția bărbați nu deosebesc uretra de clitoris.
Tu îți dai mereu drumul?
Dacă nu-s constipată sau obosită.
La ciclu, prefer anal. Dar n-am mimat niciodată orgasmul.
Și mai cu seamă nu pentru un inel de logodnă.
Încă ai nevoie de mine.
Nici vorbă.
Maddalena Gentili?
Desigur, eu sunt.
Mă bucur să te cunosc, Maddalena. Lucrăm cu mulți oameni importanți
- ... și ne bucurăm că ai venit. - Mulțumesc.
- Clar am nevoie de ajutor. - Ești unde trebuie.
Cunosc ultimele trenduri. Va fi o nuntă foarte instagramabilă.
Fără falsă modestie, nunțile mele sunt de neuitat.
Deși uneori se despart. Așa că organizez și petreceri de divorț.
Vino, fă-te comodă!
Iubitule, întârzii.
A apărut ceva neprevăzut. Am dat de o veche prietenă.
Nicio grijă, te așteptăm.
Merg să iau ceva de la cofetărie, bine?
Nu pierde timpul. Avem nevoie de tine.
E una aici! Iau ceva și vin numaidecât.
Bine, dar nu întârzia! O știi pe mama.
- Da, știu. - Pa!
Pa!
- Deschide! - De când ai blocajul ăsta?
Iar? N-am niciun blocaj. Tu mă blochezi. Lasă-mă să ies!
Ai uscăciune vaginală? Mâncărimi?
Ai probleme dintr-astea când folosești vibratorul?
Vale, n-am timp. Am întârziat.
- Tot aici ești? - Te-am sunat de 40 de ori.
- Nu mai suntem împreună. - A cui e duba asta?
- Trebuie să-ți vorbesc. - Nu-ți pot rezolva problemele.
- Ne-am tras-o deunăzi. - Ai insistat.
Zău? Mă compătimești? Du-te-n mă-ta!
Tunde-te, imbecilule!
Ce-i ăla, cuțit?
Scuze! Ți se pare normal să blochezi tot drumul pentru treburile tale?
Tot drumul? Zău așa!
Femeia aia a ocolit ca să treacă.
Doamnă...
scuzați-mă!
Vezi?
Cei ca tine cred că li se scuză orice.
„Cei ca mine”? Cum adică?
Aroganții. Ignoranții.
Misoginii. Narcisiștii patologici.
Grozav mod de a jigni.
- Tipic pentru femei ca tine. - Ce?
Cumperi prăjituri dintr-un magazin de fițe pentru soacră-ta.
Dacă nu te place, nu schimbi nimic cu prăjituri de 100 de euro.
Te rog, prințesă, o să-mi mut caleașca. Am întârziat.
Ea m-a provocat. Nu e vina mea.
Ai văzut ce avea ăla în blugi?
Un fund superb.
Maddalena, în sfârșit!
Bună, Adelaide! Scuză-mi întârzierea!
- Bună, iubitule! - Bună!
- Erminio, ce mai faci? - Bună!
Nu-ți face griji, chérie,
vitello tonnato al lui Judy e bun și rece.
Judy, servește-ne, te rog.
Sunt foarte mândră de el.
E cel mai tânăr director din istoria Târgului de Carte.
Evident, m-aș fi supărat rău dacă n-ar fi obținut postul.
Îmi sunt datori vânduți!
Apropo, am o listă cu niște scriitori minunați
care vor să participe la sesiunile tale. E bine, nu-i așa?
Mulțumesc, mamă, dar mă descurc.
- Bine. - Cred că ar trebui să începi cu Niccolò.
Sau cu Teresa. A cumpărat dammuso
- ... de lângă noi, știi? - Zău?
În sfârșit, chipuri noi. Mereu sunt aceiași oameni în Pantelleria.
De ce nu mergem anul ăsta toți în vacanță la Ostia?
- Pentru o schimbare, nu? - De când s-a pensionat,
Erminio nu mai poate să se ia de studenții lui și să-i pice,
așa că se ia de mine.
- Erminio, te înțeleg. - Ținem legătura.
Gata cu munca!
Avem o veste.
Ți-ai terminat cartea? Fantastic!
Mamă, am zis „gata cu munca”.
Eu și Maddalena ne căsătorim.
- Minunat! - Serios?
Încă se practică?
Da, mamă. Dragostea e încă la modă.
Dar Adelaide are dreptate, nu mai e atât de obișnuit.
Închin pentru voi! Să fiți fericiți!
Mulțumesc!
Judi, ce e cu prăjiturile aduse de Maddalena?
Ai adus petites madeleines.
„Parfum din trecut.”
Minunat!
Dar, pentru nuntă, o să facem ceva original.
Nu veșnica ceremonie, aranjată de un organizator de nunți.
Nu, firește. Niciodată nu aș...
Nu aș recurge la un organizator de nunți.
Nunțile alea sunt atât de... false.
Exact! Iar noi nu vrem nimic fals.
„Da!”
În afară de limbile mecanice. Ele nu obosesc niciodată.
O să-ți prezint un director artistic divin.
Îl cheamă Roberto. Și știu un loc grozav.
O pepinieră cu o seră minunată.
Ar trebui s-o facem acolo. O să-ți trimit adresa.
Când ajungi acolo, întreabă de Bruno, florarul. E grozav.
Incredibil, arată ca un personaj de-ale lui Pasolini.
Adelaide, ce idee fantastică! Mulțumesc! Ador plantele.
- Mergem săptămâna asta? - Aș vrea.
Sunt ocupat cu Târgul de Carte.
Du-te tu. O să fiu mulțumit cu orice alegi.
Bine. Nunta le aparține mirilor. Noi suntem doar accesorii.
Madeleine, o să-ți placă la nebunie!
Nu mi-aș fi imaginat că o să mă însor,
dar tu, să te căsătorești? E science-fiction.
- Exagerezi! - Cum așa?
Îți amintești cum te-ai supus celor mai mari nemernici?
Leonardo nu era nemernic.
Când ai avut succes, s-a supărat și te-a ignorat.
Era cam nesigur de el. Probabil că nu ne potriveam.
Dar Vanni...
Dragostea e o enigmă.
- Ai dezlegat vreodată una? Ce e? - Ce faci? Nu!
Asta-i din plastic.
Dar e udă!
Și cele ude merg acolo.
Maddalena te poate învăța atât de multe!
Maddalena Gentili.
Da. Te cunosc?
Claudio, proprietarul pepinierei, Piante & Fiori, din 1995.
- Stefano. - Cavalerul meu.
Adelaide mi-a zis să te tratez bine.
Iar cuvântul lui Adelaide e lege pentru mine.
Ce scriitoare elegantă, nu-i așa? Ai scris și tu o carte?
- Da. Ai citit-o? - Ești nebună?
Fiică-mea e fanul tău. Facem un selfie? I-l trimit.
Da, sigur.
O să se-nfurie.
De vreme ce fiică-mea te iubește și te-a trimis Adelaide,
îți fac o reducere bună, indiferent ce-ți trebuie.
Mulțumesc mult!
Chiar dac-aș vrea să închiriez pepiniera pentru nuntă?
Acum înțeleg. Adelaide a zis: „O să-ți ceară ceva ieșit din comun.”
Nu știu. Ar fi o premieră.
Să mergem la seră, urmați-mă!
- Haideți, uitați! - Da.
Ce frumos! Vezi ce frumos e?
În spate.
La ce te uiți?
- Marijuana ar crește bine aici. - Nu, Stefano.
Ce e? Marijuana e plantă.
Atenție la trepte!
SERA MARE
E superb locul ăsta!
Adelaide are dreptate mereu.
Pentru amenajare, vorbiți cu Bruno, grădinarul.
El e florarul aici.
Bruno! Ai clienți.
Ar vrea să se mărite în seră.
Nu pot să cred!
Nici eu.
Încântat, Bruno.
Stefano. Maddalena.
Vă las singuri. O să culeg niște căpșuni pentru fiică-mea.
Ea e mireasa. Eu sunt cavalerul de onoare.
Te măriți?
De ce aici?
Mi-a sugerat o clientă de-ale tale. Soacra mea, Adelaide.
Scriitoarea e soacră-ta.
- Mult noroc! - Adelaide e adorabilă.
Faza cu soacra și nora care nu se înțeleg e un clișeu.
Adelaide mi te-a recomandat călduros.
La dispoziția ta.
E zăpușeală.
Aș vrea niște ghivece cu meri. Cu fructe cu tot.
Altceva?
O să le culeagă chelnerii să facă suc proaspăt pentru invitați?
- Bună idee! - Imposibil.
- Ai zis „la dispoziția ta”. - Ne trebuie 30 ca să decorăm sera.
De unde să-i iau? Și îi vrei cu fructe.
Înțeleg că nu-ți plac lucrurile obișnuite.
Dacă vrei să te măriți în seră, o accepți cum e.
Ceea ce e destul de mișto, de fapt. Merii mici par un pic...
- Stranii? - Da. Exact ce...
- Ste'... Pleacă! - Mă duc să văd plantele.
Natura nu se cumpără.
Dacă merii nu vor să dea roade, pur și simplu nu dau.
Nu îi comanzi.
Dacă te răzgândești,
eu și sera îți stăm la dispoziție.
- Nu vreau o nuntă normală. - Mult succes, atunci.
Hai să plecăm, nu-mi place tipul.
Nu mă mărit aici, o să-i zic lui Adelaide.
Nu, nu pot. Vreau o lămâie.
Acum, e urgent.
Bruno. Scuză-mă, mi-ar trebui o lămâie.
Alege-mi tu una.
Omul cavernelor, ignorant, necioplit.
Cu brațele alea tatuate și mari... Urăsc tatuajele!
Ce este?
- Nu simți un anumit parfum? - De flori? Uită-te-n jur!
Nu, de mascul. Testosteron pur.
Genul care te face să-ți pierzi părul. Ar fi sexy chiar și chel.
Nu mă interesează. Îl urăsc.
- Perfect pentru un futai din ură. - Ce?
Îl urăști, dar te și atrage.
Nu-ți cunoști emoțiile?
E grav. Vino!
Nu merg nicăieri.
Asta-i problema.
- Unde mergem? - Prin portalul subconștientului.
Ce e chestia asta? Trecem prin portaluri?
L-am modernizat.
- Doamne! Sunt însărcinată? - Nu.
Din fericire, ești grozavă la contracepție.
Atunci, de ce-mi faci ecografie?
Îmi fac meseria.
Poți să-mi spui ce ai în stomac?
Suc gastric? Reflux? Ulcer?
Fluturi! În stomac. Dragoste.
Îndrăgostire.
Dar poate fi și o simplă atracție, adrenalină sau doar anxietate sau stres.
Madda, trebuie să înveți să-ți recunoști emoțiile.
Nu le poți ignora.
Pe asta o știu bine. Au!
Nu te abate de la subiect. Dacă te-aș întreba unde e furia?
Nu, mai gândește-te.
Exact. Îți plesnește capul și ți se încordează mușchii.
Atunci, ce e presiunea pe care o simt aici? De genul...
Angoasă.
Și fericirea e în inimă?
În inimă, în minte,
pe piele, în tot corpul.
Dar o simți doar când ești consecventă.
- Și, ca să închei... - Ce faci? Măi!
Doamne! A luat foc!
- Cum se stinge? - N-ai cum.
Pentru că te excită Bruno.
Corpul e una cu mintea.
Ignorarea acestor semnale te face nefericită.
Fii blândă cu tine, înțelege-ți emoțiile,
încearcă să pricepi de unde vin și de ce.
Trebuie să fii prezentă, Madda!
Cum spuneau maicile: „Ești inteligentă, dar leneșă.”
Acum maicile aveau dreptate?
- Dră Maddalena, bună! - Da?
Ești fiica doamnei Grazia? Perfect!
Programarea mamei s-a terminat.
Îi scoatem tuburile, așa că o poți lua acasă.
Am muncit mult și suntem cam obosite.
Nu, dacă te văd fiicele mele...
Ce e rău în asta?
- Nu le-am zis. - Pentru că ți-e rușine.
- Ți-e rușine fiindcă-s urât. - Nu, dar...
- Iar tu ești superbă. Vin... - Termină!
- Uite cine-i aici! - Haideți!
Tu ești superbă, iar eu mai am puțin și expir.
- Nu vorbi așa! - Meriți ceva mai bun.
Cine-mi mai dă mie o perucă nouă în fiecare săptămână?
- Alea-s pentru sex. - Bine.
- Aș vrea să fiu incinerat cu tine. - Zău așa!
Să cumpărăm un cuptor de incinerare? Haide, va fi distractiv!
O să facem sex veșnic. Sex sub formă de scrum.
Nu! Fiți respectuoși! Oamenii suferă aici.
- Cine suferă mai mult ca noi? - Eu.
Mă simt ca la școală.
- Bună, mamă! Hai să mergem! - Bună!
- Da. - Bună seara!
Lucio, un prieten.
- Încântat. - Maddalena.
Mama ta vorbește mereu despre tine. Și despre sora ta.
Aș fi vrut să-mi fi spus despre tine.
- Nu credea că o să rezistăm atât de mult. - Ce...
Nu, adică, prietenia noastră...
- Nu credea că va continua. - Bine.
Mamă, îmi expiră taxa de parcare. Haide, să te ajut.
- Mi-a părut bine, Lucio. - La revedere, Maddalena!
- Dă-mi apel video! - Sigur.
La revedere, măicuță! Scuze!
Soră?
Spune!
Asistenta-șefă e grozavă, dar nu știe să se distreze.
- Prietenul tău e mare miștocar. - Drăguț, nu?
Da, un pic cam mult.
- De cât timp îl cunoști? - Dragoste la prima vedere la spital.
Mamă, nu glumi cu lucrurile astea.
Ce zici de o nuntă în seră, printre plante?
Și printre țânțari? Haide, cu atâtea biserici superbe în Roma?
Da, dar voiam ceva diferit.
Cine? Tu și Vanni?
Da, mamă. Eu și Vanni. Ne-a venit ideea la masă, acasă la ai lui.
Acasă la ai lui...
Nu, îți spun doar atât, Madda. E nunta ta.
Trebuie să-ți placă ție. Și lui Vanni, desigur.
Trebuie să te reflecte, cum o face cartea ta.
De ce a avut atât succes?
- Pentru că a fost sinceră. - Absolut, așa a fost.
Prima carte a fost o autobiografie ironică.
Dar a fost și profundă.
A avut succes fiindcă lumea e plină de fete nesigure
fără respect de sine, cum era ea, de altfel.
Adelaide a pus degetul pe rană.
Cred că strategia ei de comunicare este să elimine
senzația de obișnuit și banal, tipică pentru fata din vecini.
Dar Maddalena e populară. Ăsta e punctul ei forte.
- Vorbesc despre mine. - Nu, se masturbează.
Rușinea e masturbare mentală.
Iubito!
- Te-am așteptat. - Iată-mă!
- Salutare! Bună! - Bună!
- Bună, Madda! - Bună!
Îți aduc un pahar.
Ești o pisicuță drăgălașă, dar prea blănoasă.
Uite-ți paharul, Maddina.
Cred că povestea Maddalenei trebuie spusă ca un amestec de genuri,
un crossover, un mashup,
să zicem o nouă Sally Rooney cu Elena Ferrante,
folosind ca inspirație cultura pop.
În primul rând, aș vrea să știu despre ce este vorba în acest roman.
Sigur.
Spune-i că nici tu nu știi asta.
E o poveste tipică pentru generația mea,
care are o relație complexă cu dragostea.
Temele principale sunt înțelegerea, interconectarea,
- ... întâlnirea jumătății mărului. - O poveste de dragoste. Avangardă pură.
Mi-ai furat citatul!
- Madda... - Nu! De fapt,
protagonista e o femeie cu multe nuanțe,
motiv pentru care îi e greu să se definească
într-o relație stabilă.
Adică, în general.
Dar de ce-ți pasă de părerea vrăjitoarei ăsteia?
Relații, clar, dar și feminism.
Sigur, e o poveste de dragoste romantică, dar elegantă, nu comedie romantică.
Nu-i un roman pe care-l iei de la chioșcul de ziare.
- Trebuie să organizăm un tur promoțional. - Sigur.
- Pe cine implicăm? Unde? Deci? - Mă gândeam...
Merg să mai iau o sticlă de șampanie.
Madda, ciorna...
O trimite în curând. Promit!
Să sperăm că sosește și-un taxi. Aveți taxiuri aici?
Hai să împărțim o mașină!
Apropo de periferie, cum a mers la pepinieră?
Bine. Adică...
Prietenele mele sunt înnebunite de ideea nunții voastre la seră.
E atât de șic!
N-am apucat încă s-o văd.
- Nu? - Nu?
Dar nunta se va ține acolo, categoric.
Te rog, s'il te plaît, stabilește data
până nu-ți fură altcineva ideea.
Bine.
- Iubito. - Nu, iubitule! Încă n-am terminat. Ieși!
Încuie ușa, atunci.
Ți-e rușine?
Nu, dar nu e frumos.
Maddina. Ești drăguță chiar și când stai pe toaletă.
Așadar, avem schițele arhitectului.
Putem crea un birou pentru mine în camera de lângă bibliotecă.
Nicio carte nu va fi maltratată.
Ce spui?
Nu, e în regulă.
Îți trebuie un spațiu pentru munca ta.
Bine.
Ascultă, ești sigură că e bună ideea cu sera?
Da, clar. De ce?
Nu-i musai să facem ce zice mama.
Dacă nu ești convinsă, alegem alt loc.
Nu, mă încred în gustul mamei tale.
O să fie superb.
O să fie superb pentru că o să fim noi doi.
Ce este?
Nimic. De la o vreme, nu pot să scriu.
În prima carte, vorbeam despre mine cu ironie. Era mai ușor, cred.
Mi-oi fi pierdut talentul.
Nu ai pierdut nimic. E blestemul cărții a doua.
Imaginează-ți că s-a publicat deja.
O scrii pe a treia.
În cartea a treia, autorul scrie ce vrea.
- Bine. - Te aștept în pat, Maddina.
„Madda”.
Sunt momente când...
Ah! Ajutor!
Cine m-a pus s-o fac?
Ajutor... Nu mai am idei...
Nu, Vale, nu e momentul de lecții.
Ba e momentul perfect.
- Dacă nu pleci, te ud. - Știu să mă ud și singură.
În tot cazul, nu sunt reală. În schimb, tu ești.
Chiar dacă arăți ca umbra ta.
Mulțumesc.
Îți ești cea mai mare dușmană.
Nu faci decât să te limitezi, să te cenzurezi.
Trebuie să depășești limita.
Vino cu mine!
Unde?
Să depășim limita!
Vino!
Da.
Îți dai seama, domnișoară, c-ai făcut pipi cu ușa deschisă?
Obiecție, dnă judecătoare, era la ea acasă.
- Viitorul ei soț era acolo. - Asta e sexy.
Obiecție respinsă!
Din acest motiv,
unde erai când ai tras primul pârț în fața logodnicului tău?
Obiecție, doamnă judecătoare!
Trecutul sentimental și intestinal al acuzatei
nu are legătură cu procesul.
Obiecție respinsă.
Da, eram în pat. Dar dormeam, jur!
Ba nu dormeai. Te prefăceai.
Și de asta ai mișcat cearșafurile.
Toată lumea face așa, zău.
Sigur, să renunțăm la civilizație, bun-gust și reputație!
Clienta mea are tot dreptul să fie grosolană.
„Grosolană” poate că e prea mult.
Fiind grosolani, draga mea avocată, ne expunem judecății altora.
Și vorbim despre o femeie.
Prejudecăți. Femeile fac lucruri teribile. Mănâncă cu gura deschisă,
râgâie, se scobesc în nas când așteaptă la semafor,
înjură și nu se spală mereu cum trebuie.
Dacă clienta mea e vinovată de ceva,
acela e standardul tern pe care și l-a impus
și care nu îi permite să trăiască liber,
nici la lucru, nici în pat.
Maddalena Gentili nu mai poate
să mănânce frișcă și să-și mânjească nasul.
Nu suportă să fie neîngrijită, nici măcar iarna,
și și-a aruncat toți chiloții pentru menstruație!
Cum să porți tanga când ești la ciclu? Asta e o crimă.
Dacă o acuzați că nu se comportă suficient de feminin,
suntem cu toate mândre că suntem vinovate.
Iar pentru Maddalena, faptul că acceptă că nu e vinovată
ar fi singurul mod de a redeveni ea însăși.
O Maddalena fericită. Și îmi închei pledoaria.
Ședința se suspendă.
Mi-ar plăcea mult să mă căsătoresc aici, așa că...
Ascultă, Bruno... Îți propun un armistițiu.
Nu, ar părea că ne-am certat...
Mai degrabă, un compromis.
Da. Trebuie să negociem asta.
Așa o să fac.
Nu cred că mama s-ar bizui pe un infractor.
Ești sigură de ce ai văzut?
Da, îți zic.
Bine. Când mă întorc de la târg, mergem amândoi.
Îmi pare rău că le faci pe toate.
- Nu... - Și cu o carte de scris.
Apropo...
Două scriitoare americane tinere care vând mult.
Inspiră-te, fură! Copiază! Și cei mai buni fac asta.
- Mersi. - Concentrează-te asupra cărții.
Nu te gândi la grădinarul care nu face parte din viața noastră.
Nu, bineînțeles.
- Promiți? - Da, sigur.
Grozav.
Spaghete cu sfeclă roșie și cremă de pecorino.
Aici avem flori de dovlecel umplute cu ricotta și ierburi provensale.
- Ce bun, bravo! - E bun?
- Mulțumesc!
O iei? O să ajungă la gunoi.
Fără supărare. Gust excelent. Bine echilibrat.
- Ia-o! Următoarea! - Gustul, echilibrul aromelor... Mulțumesc!
Mulțumesc, Maddalena. Plecăm.
O să ajungă la gunoi.
Maddalena, acum, aranjamentul.
CHEESECAKE CU CIOCOLATĂ
TORT RED VELVET
- Ăsta e? - Ăsta e mai bun. Ăsta.
Iată!
Așa. Răscroiala. Îți ascunde cea mai frumoasă trăsătură.
Cea mai frumoasă.
Frumos!
Nu e bună pentru o nuntă.
- Cea de dinainte. - C'est parfait.
Eleganță fără efort. Îmi place enorm stilul capei.
- Nu e tul? - N-a fost orgasm?
- Organza. - Organza.
- Ai de mers undeva mai târziu? - Eu? Nu, de ce?
- Ești la patru ace. - Mulțumesc.
- Ce este? - Vino!
- Trebuie să-nțelegem unde e. - Cine?
Infractorul ăla!
Mă sperie. Nu-l vreau la nunta mea.
- Trebuie să inventăm ceva. - Dar ce?
- Unde te duci? Nu mă lăsa aici! - Vino!
Ești țicnită.
- Ce? - Astea-s perfecte!
- Sunt oribile. - Sunt perfecte!
- Pune-ți-l! - Nu.
Mi-a luat trei ore să mă îmbrac.
- Și șapca. - M-am spălat pe cap.
Trebuie să fim de nerecunoscut.
De ce te-oi asculta?
- Ești domnișorul meu de onoare. - Așa e.
- Cum arăt? - Grozav.
Tu, nu.
- Ce ghiveci drăguț! - Drăguț, nu?
- Trebuie să găsim infractorul. - Da.
- Ți-l amintești? - L-am visat.
- Ce pute așa? - Nu eu. Azi am făcut duș.
E bălegar.
Apoi punem pământul.
Uite-i, ascunde-te!
- Ei sunt. - Lucrează.
Asta e o încălcare a intimității.
Nu orice lucru bun e legal.
Deja au trecut trei ore.
Nu ai de organizat o nuntă, de scris o carte, de trăit o viață?
- Poți să-l ții tu? - Nu mă lăsa...
- Ești domnișorul de onoare. - „Domnișorul de onoare.”
La naiba! Oricum l-ai încadra, tot sexy e. Uite!
Băieți.
Cred că ai avut dreptate. Uite!
- Mărește! - Da.
- Nu merge mai mult. - Ce păcat!
Vezi?
Frumos și rău. Chiar și mai sexy.
E sexy? Crezi?
Mai încet!
- Ne-a văzut. - Vine încoace.
Stai, vino!
- Căcat! - Da, fix asta e.
Ajută-mă!
- Ce faci? Ai un fetiș? - Nu, dar trebuie să vorbim.
Și am văzut clipul ăsta unde...
Bruno, știu că ești băiat bun, dar îmi datorezi o explicație.
Ce le-ai dat oamenilor ăstora?
Le dau semințe băieților mei.
Pentru ca, la închisoare, să aibă ierburi, flori și plante.
Nu ți-am zis fiindcă nu mi s-a părut important.
Cultivarea plantelor ridică moralul. Pe mine m-a ajutat.
Nu te-aș băga în belele. Țin la locul ăsta.
Nu eram încântat să angajez infractori...
- Sunt eliberat condiționat. - Lasă-mă să termin.
Dar vreau să am încredere în tine. Să am?
Trebuie să verific că totul e în regulă când e vorba de așa un client.
A inventat o poveste.
E scriitoare. Debordează de imaginație.
Acum, vă rog să ne dați înapoi combinezoanele.
Ne trebuie pentru fertilizare.
Da.
Cla'.
Ce trebuie să fac ca să fiu arestat și să mă salveze el?
Claudio, îmi pare rău pentru ce s-a întâmplat.
Poate că într-adevăr debordez de imaginație,
dar mai pot să-mi organizez nunta aici, da?
Nu sunt chiar încântat.
Dacă nu te măriți aici, fiica mea nu-mi mai vorbește.
Mulțumesc! Mii de mulțumiri!
Nu lui ar trebui să-i ceri scuze.
- Se poate? Te rog. - Nu.
Ascultă, îmi pare rău. Sincer.
- O să spăl combinezoanele. - Mersi.
Ar fi trebuit să-ți vorbesc, nu să te bag în belele.
Dar arăți cam rău.
Fiindcă n-am costum și cravată?
Nu urăști clișeele? Se pare că le preferi.
Judeci oameni despre care nu știi nimic.
La cât e de ofticat, sigur e tensionat rău.
N-ar merge futaiul ăla din ură?
Nu ești mai bună de atât, roșcato?
Nu, îți place să etichetezi oamenii ca pe borcane.
Le e greu să scape de ideea pe care o au oamenii ca tine despre ei.
N-am nimic împotriva lor, de fapt...
Am mulți prieteni infractori.
- Nu zău? - Da.
- Cum ar fi? - Îți sapi singură groapa.
Ca prietenul meu Stefano. L-au reținut pentru că fuma iarbă.
Ce tot îndrugi?
- Și eu am fumat puțină. - Mare scofală!
Și mai cine? Careva care nu și-a plătit amenzile?
Sau n-a plătit taxa pe proprietate?
- Ascultă... - Nu complica lucrurile!
Cere-i scuze și bagă-l în perete!
Dacă crezi că unul care fumează iarbă e infractor,
spune-mi sau fugi!
Am făcut lucruri mai rele. Mult mai rele.
O sperii, Bruno. Încetează!
Ce frică mi-e!
Mai știi povestea cu bărbatul și ursul?
Femeile-s mai speriate când sunt singure cu un bărbat.
Uită-te la ea! E speriată.
- Din nou, nu e bine, Bruno. - Zise îmblânzitorul de păsărici.
Spun doar că...
Sunt aici din cauza unei fapte mai grave.
Madda, bagă-i o țâță în gură și-o să se calmeze.
- Ce legătură are asta? - Mereu are.
Am o problemă cu controlul furiei.
O meteahnă veche de familie.
Pentru așa ceva, altădată aș fi reacționat foarte urât.
Lucrez la asta.
Bine, scuză-mă. M-a cucerit ideea nunții perfecte,
care nu trebuie să-i placă doar soacră-mii, Adelaide,
ci și mie. E foarte greu.
Soacra ta e o dură.
Îmi amintește de profesoara de italiană de la gimnaziu.
Mă ura fiindcă părinții mei n-au fost niciodată la ea.
De atunci, am întrerupt studiile.
E păcat, dar te înțeleg.
Ideea asta cu merii
e a ta sau a lui Adelaide?
Nu, ea a sugerat sera. Merii sunt preferința mea.
Bine.
Hai să-i căutăm!
- Vrei să deschid geamurile? - Nu, sunt bine.
Bravo, Bruno! E important să fii cavaler.
Ca să atragi pe cineva în pat.
Nu, e important pentru tine, ca om.
Sigur, ca să-i atragi pe toți în pat.
- Poftim? - Ce?
Nu, n-am zis nimic.
Precis? Am auzit ceva.
Arată bine, nu?
- Nu. - Nu.
- Nu? - Nu!
De fapt, mi-e cam cald acum.
Normal, s-au adunat mulți hormoni aici.
Ochii la drum, Bruno!
Chiar e cald. Stai să deschid geamul.
- Face progrese. - Mai bine nu.
Bine, îl deschid doar pe al meu.
Bravo! Instinctele pot fi îmblânzite când te porți frumos.
Aș face un duș rece.
- Din cauza căldurii, zic. - Da.
Uite, o petrecere!
Dăm buzna?
Bine.
Nu e o simplă petrecere. E o nuntă.
- Bună ziua! - Salut!
Nu sunteți pe listă, nu-i așa? Codul vestimentar e „eleganță lila”.
- Ce păcat! - Nu!
Trebuie să livrăm o plantă mirelui și miresei.
Multă derută sâmbătă
E deja mai rău decât s-a spus
Dar ești acolo și e magic
E ceva Ceva minunat
Zi-mi gând ajungi Ca să-ți opresc loc
- Unde s-o punem? - În zona cadourilor, aș zice.
- Aș zice. - Aș zice.
- Acolo! - Da.
Nu mai aștept
Și cel mai frumos trandafir pălește
Am să te-aștept
Dar nu toată viața
Te întorci o clipă Și trece noaptea
- Ficusul ar trebui tuns, nu? - E lămâi.
- Dă-mi asta. - Ce faci?
O să ți se-nvârtă capul
„Eleganță lila.”
Nu te văd, unde te-ai dus?
Mulțumesc.
Știi că o să te-aștept
Dar nu toată viața
Felicitări!
Știi că o să te-aștept
Dar nu toată viața
Spune drept.
Ești genul care bea doar după antrenament?
Fac yoga.
Nu piere lumea dacă-ți pică ție fundul.
- Bruno! - Amin!
Te rog, știu.
- Eram puțin supraponderală. - Ești mai fericită acum?
Da. Fiindcă l-am cunoscut pe Vanni. Greutatea nu contează.
Cred că erai la fel de sexy.
- Prea mult! - Amin!
Prea explicit. Prea direct, prea necioplit. Cere-ți scuze!
Scuze, roșcato. Am sărit puțin calul.
- Scuze acceptate. Apreciez. - Hai să-l apreciem pe tot!
- Noroc! - Vai, scuze!
Credeam că ești foarte reținută.
- Mă subestimezi. - Posibil.
- Tortul! - Tortul!
Nu par prea fericiți.
E a treia ta nuntă. Sunt din ce în ce mai săraci.
- E și a ta. - Da, dar prima. La tine e recidivă.
Nu ești o rubedenie, ești o taxă. Salută!
Tortul!
Înțelegi de ce vreau altfel de nuntă?
Stai liniștită. Merii așteaptă.
Mamă, ce frumos! E ca o pictură impresionistă.
Da, e impresionant.
Iar când apar merele, e și mai frumos.
Mi-au păstrat vreo 30 de meri la ghiveci.
Nu pot promite nimic.
Dar ar trebui să fie gata pentru nuntă.
Bine, am încredere. Fă-ți treaba!
De ce te obsedează atât merele?
Vanni e cealaltă jumătate a mărului meu.
Adică?
E un mit povestit de Platon.
- Un influencer? - Să zicem că da.
Și care e mitul?
Platon a spus că, odată ca niciodată, oamenii erau altfel.
Aveau patru brațe, patru picioare și două fețe.
Erau atât de puternici, încât Zeus, simțindu-se amenințat,
i-a împărțit în două, ca pe un fruct.
Și a condamnat cele două părți să se caute tot restul vieții.
Dar viața reală e altfel.
Mama a ales jumătatea greșită.
Am reparat dezastrul făcut de tata făcând lucruri pe care...
nu trebuia să le fac.
Dar lucrezi la asta, nu? Asta e bine.
Întotdeauna putem deveni o versiune mai bună a noastră.
Nu e ușor să convingi lumea că te-ai schimbat
dacă nu crezi în asta.
Puii ăștia de măr sunt atât de drăguți!
- Puii de măr? - Ăsta e preferatul meu.
Atunci, se va numi Maddalena.
- Nu fi prostuț! - Plantele sunt vii.
De-asta le dau nume. Altfel n-ar face fructe.
Trebuie să le vorbesc, să le ating...
să le ud...
ca și cum ai fi cu cineva.
Încerci să le faci fericite, dar nu reușești întotdeauna.
Trebuie să te implici.
Mult.
Pe termen lung.
E un efort, dar și o plăcere.
Sper să fie o plăcere și pentru ele.
Și eu sper.
Bru'! Urmează să se căsătorească!
- Ce face? - Singurul lucru rațional.
Nu vreau.
Păcat. E așa zemos!
- Ce este? - Stai, nu!
Ni s-au încurcat lănțișoarele.
- O să le rupi! - Scuze.
- S-au blocat. - Bine.
Scuză-mă, trebuie să plec.
Orice a fost asta, nu se schimbă nimic. Vreau să mă mărit.
Și o să te măriți.
Și cu merii.
Sera o să fie cum vrei tu.
Bravo, băiatule! Dacă vrei să plângi, dă-i drumul.
Filippo, dă-mi pace. Întoarce-te la emisiunea ta.
Bună ziua, Jane Austen!
Norocoaso! Ai viață frumoasă.
Vanni! Te-ai întors?
- Vai... - Am venit mai devreme.
Iubitule!
Mi-ai lipsit.
- Îți place? - E minunată, mulțumesc!
Unei scriitoare adevărate îi trebuie una.
Și acum ești o scriitoare adevărată.
- Ai citit? - Aveam voie?
Nu-s chiar încântată de unele părți.
Mi-a plăcut.
Ce am făcut ca să te merit?
Ești așa drăguț, parfumat și curat!
Fac și eu duș, bine?
- Repede! - Da.
Ce-i asta?
E o mărturie.
- Frumoasă culoare... - Fii serioasă.
Sunt groaznice. Invitații o să le deteste.
Am înțeles, vorbește mai încet. Găsim noi ceva, sper.
Dar Maddalena are dreptate. Chestia asta e oribilă.
Vânzătoarea este acolo.
Am înțeles. Niște urne funerare ar fi mai potrivite.
Ai dreptate.
- Era musai să vină și el? - Ești agitată?
- E totul bine cu Vanni? - Sigur, Vanni e perfect.
- Și tu nu ești? - Deci...
Am două propuneri pentru dv.
Zaharniță în formă de toaletă.
Atât de urâtă, încât e minunată.
Sau un clasic, baseții.
I-ai văzut deja, da? Nu pari încântată.
Doar pentru că ești iubitoare de pisici. Nu-i așa? Ești.
Să vedem.
Poftim, uite! Două pisici. E o problemă. Sunt drăguțe.
Trebuie să fie urâte. Să le căutăm!
Așa face el, râde de toate.
Cam exagerat, dacă mă-ntrebi.
Nu trăim mai mult dacă suntem cuminți.
Scuze! Cât pe ce să fiu orbit.
Precis vrei să te măriți?
Mie nu-mi pasă câtuși de puțin.
Imaginea perfectă, sufrageria perfectă,
astea nu-nseamnă nimic.
Vreau să găsești dragostea adevărată.
Dragostea de zi cu zi,
pentru care te trezești dimineața, chiar și când lucrurile merg rău.
Ai dreptate. Nu, ai dreptate.
Lucio, hai să plecăm. Mărturiile nu mai sunt la modă.
Și mă gândeam
că am putea dona banii unui centru de cercetare oncologică.
E o idee grozavă.
Dar păcat, găsisem ceva.
Tot un soi de toaletă, însă ornată.
Aș vrea să mai revăd ciorna. Nu sunt sigură în privința unor paragrafe.
Ca toți autorii. Dacă citești modificările noastre, te răzgândești.
- Dar coperta... - E splendidă!
Habar n-ai cât ne-a costat, Madda. E la MOMA.
Adelaide a vrut-o, așa că am făcut-o pentru ea.
Nu are legătură cu cartea. Nu se înțelege despre ce e vorba.
Poate că nu pentru cititorii tăi vechi. E pentru cei pe care îi vizăm acum.
- Salut, Vanni! Pupici! - Salut, Tommaso!
- Pa! - Pa!
Iubito, am văzut cum promovează cărțile. Se gândesc la toate detaliile.
Ai încredere și lasă-i să lucreze pentru tine.
Mâine nu pleci la super-petrecerea ta de burlăcițe?
- Ești pregătită? - Da.
Nu. Te rog, când sunt plecată, lasă-i să se descarce.
Sigur, mă lași de izbeliște, ca de obicei.
Crede-mă, obosesc și adorm.
- Dar te întorci? - Nu fug.
- Fugi? Nu fugi! - Nu, Giuse', unde să merg?
- Distracție plăcută! - Stefano, uite-l! Salut!
Ești gata? Iată-ne!
Salut, Aki!
- De ce două trollere? - Nu ți-am zis? Vine și Aki.
Frumos, mă bucur.
Scuze, Aki, dar mă gândeam la o excursie cu domnișoara și domnișorul de onoare.
Agenția a făcut reducere pentru o persoană în plus.
Reducere? Scuze, cine a plătit...
Aplauze pentru Madda, cea mai generoasă mireasă! Plătește pentru toți!
- Nu puteam veni și eu? - Ești prost?
- Ce? - Nu, pentru copil. Plânge.
Fiindc-ai zis asta.
A venit microbuzul. Hai!
- Ia bagajul! - Bagajul?
Nu!
- Plânge. Mă rog... - Pa!
Bine. Pregătiți-vă pentru turul baroc din Lecce.
Vă vreau entuziasmați. Ne vedem pe hol. Sunteți gata?
- Ce facem? - Artă barocă în Lecce.
Nu înotăm?
Iată!
- Drace! - Măiculiță!
E atât de frumos!
Lecce e un oraș extraordinar.
Și foarte romantic. O poză?
Hai să facem și noi una!
Frumoasă!
Turul baroc din Lecce s-a terminat.
- Iar acum... - Înotăm.
- Un tur cu barca. - Liniștește-te.
- Am rezervat niște activități. - Ce?
Activități tipice locului.
- Înotul e o activitate. - Chiar ai dreptate.
Ai fi putut să te gândești înainte.
Domnișoarele de onoare se ocupă de așa ceva.
Dar vă am pe voi, trebuie să mă ocup singură.
A fost o greșeală.
Puțină energie, puțină libertate!
Liniște! Microbuzul așteaptă.
Încearcă din nou! Haide!
Așa mai zic și eu!
- Nu te știam așa hedonistă. - Să te văd când ai trei copii.
Încercăm. Seară de seară. Dar copii, ioc!
- Știi... - Ce este? Am terminat aici.
Vreți unul? Nu fetița, e atât de dulce!
- Salut! V-ați odihnit? - Iat-o!
Ne-am odihnit. Ce vrei? Alte activități?
Nu, te rog, ajunge. Nu ne poți trata așa.
Bine, vă las liberi.
Dar vă reamintesc că asta nu e vacanță
sau luna voastră de miere, ci petrecerea mea de burlăcițe.
Pentru dv.
Pentru mine? Mulțumesc!
Nu! „Pentru Maddina mea.” Vanni!
- Frumos. - Incredibil!
Frumos.
Patru bilete pentru culisele concertului secret „Sare pe rană”.
Ce e asta?
Un eveniment privat. Gratis, nu-ți face griji.
Ce mișto! Asta zic și eu „activitate”!
- Bună seara! Iată biletul meu. Mulțumesc! - Biletul meu.
- Haideți. - Haideți.
- Uitați-o acolo! - Bine.
Distrați-vă, fac proba de sunet.
- Pa, mersi! - Pa, distracție plăcută!
E oficial...
Nu, bine... Maddalena Gentili.
Sunt o mare admiratoare. Îți ador cartea!
- Doamne! Și eu îți ador muzica! - Mulțumesc!
Ei sunt Stefano, Aki și sora mea, Maria.
- Încântată. Ce faci aici? - Salut!
E un dar de la viitorul meu soț.
- Se mărită. - I-am aranjat petrecerea burlăcițelor.
- Voi? - Taci!
Fac proba de sunet. Acolo e un bar.
Sunteți oaspeții mei. Casa mea e și a voastră.
Spui că am inima Mai neutră ca Elveția
Vaginul meu e liberal Și are propria politică
Tata îmi spunea Să am grijă de mine
Mama îmi spunea Să gândesc cu mintea mea
Soră-mea crede Că am o viață jenantă
Dar eu fac ce am chef
Unii o să râdă
Cineva o să se roage pentru mine
Fiindcă fac ce am chef
Chiar dacă i se spune
Că e totul adevărat și nu mai știu
Dacă e totul trist, dacă e negru
Dacă e puțin sau mult
Ce este?
N-am mai ieșit de-un veac fără copii.
- Și? - Le duc dorul!
- Nu voiai tu să fugi? - Copiii sunt ca drogurile.
Îți fac rău, dar îi vrei!
- Trebuie să plec. - Unde?
La hotel. Trebuie să-i sun.
Nu, e în regulă.
Maddale, să nu faci copii! Ia aminte la mine.
Să nu faci copii!
E adevărat și nu mai știu
Dacă e trist, dacă e negru
Ar trebui să te porți mereu așa. Ești mai frumoasă când ești liberă.
Mi-au lipsit avansurile tale.
- Idioato! - Dacă mă insulți, te insulți pe tine.
Dacă zic că te iubesc, mă iubesc pe mine?
Exact! E ca masturbarea, și ne place la nebunie!
E totul trist, e negru
Sută la sută
Se mai puțin, e mai mult
Și, mai mult sau mai puțin, e adevărat
Haideți, doamnelor! Azi avem o ofertă specială.
Rochii cu cinci euro.
Vă pot ajuta, frumoasă doamnă?
Aș vrea un kilogram de siguranță în viață.
Nu vinde nimeni așa ceva. E gratis, dar trebuie s-o găsești singură.
Te pot ajuta în paralel.
Aici se vând de toate. Au toate soiurile de fructe.
Întrebare: ai mânca toată viața același fruct?
Vorbim chiar despre fructe?
Bărbatul acela e ca un kiwi. Dur la exterior, dar dulce în interior.
La început e enervant,
însă apoi e perfect pentru concerte, expoziții
și brunch-uri pe fețe de masă din damasc,
- ... brodate de călugărițe. - Îmi amintește de Vanni.
Fii flămândă, Maddina!
Viața unei femei are multe sezoane.
Bărbatul-pepene, pentru momentele în care vrei să te relaxezi,
dar ai nevoie de protecție solară și de alt tip de protecție.
E absurd să fii obsedată de o jumătate de măr.
Mai întâi trebuie să guști toate fructele.
Eu am mâncat multe salate de fructe.
Și să nu uităm bărbatul-banană.
Ești nedreaptă și superficială.
Ce vrei de la mine? Tu te gândești la el.
Spun doar că te obsedează mitul jumătății de măr.
Maddalena, nu înțelegi că suntem un fruct întreg?
Nu-ți trebuie altă jumătate ca să fii întreagă sau fericită. Ajungi tu.
Așadar? Cum a fost concertul?
Superb, iubitule, mulțumesc!
A fost idee minunată! Toți au fost entuziasmați.
- Pare că tu nu ai fost. - Nu.
De ce ești agitată?
Te gândești la macheta cărții. Vrei să schimbi coperta.
Nu, nu-i asta.
Știam eu. E nunta.
Pregătirea sau data?
Nu, stai. Coafura ta.
Ce prost sunt! Rochia!
- Asta-i problema fiecărei mirese. - Problema sunt eu, Vanni.
Am îndoieli.
Despre tot. Despre viitorul meu.
Viitorul tău cu mine.
Poate că e ceva trecător. Nu știu.
Poate că e ceva tipic pentru orice viitoare mireasă.
Dar nu sunt sigură
că măritișul e cea mai bună decizie.
Bine.
Te-ai gândit acum la asta?
Ți-ai dat seama la petrecere?
Un stripper prostănac și musculos te-a făcut să ai îndoieli?
Ce spui? N-a fost niciun stripper.
Și nu orice bărbat musculos e un prostănac.
Bine.
- Mai bine plec. - Vanni...
Îți las timp și spațiu ca să te gândești.
Femeile indecise nu-s pentru mine.
Mama are multe defecte, dar m-a învățat să am idei clare.
Și vreau ca partenera de viață să fie la fel de hotărâtă ca mine.
Ce faci?
Dar ești Maddalena Gentili!
Te ador!
- Mă părăsești pentru ea? - Scuze!
Ce nenorocită! Adică, o ador. Dar ce nenorocită!
Ăsta e furt. Dacă umbli cu infractorii, te molipsești de la ei.
Nu e furt, am plătit.
Era fosta mea iubită. Se ține ca scaiul de mine.
Te face să te simți important?
Sau făceai voluntariat?
- E o relație toxică. - Sigur.
- Nu-ți datorez explicații. - Nici nu cer.
Așa a părut.
De ce ai venit? Ai nevoie de ceva?
N-am nevoie de nimic.
Precis?
Crezi că sunt un cadou pentru tine înainte să te așezi la casa ta?
Nu-s un cadou. Nu-s greșeala pe care o faci
ca să te convingi că celălalt e alegerea corectă.
Știu bine cine ești.
Grădinarul.
Exact. Mi-am făcut treaba.
Te poți mărita cu jumătatea ta mai bună.
Și du-te naibii, cu ocazia asta!
Am o zi proastă, Mari. E urgent?
E legat de mama.
În caz de nevoie, sunt alături.
Luăm o cafea?
- Vrei o cafea? - Nu, mersi.
Mereu găsești modul potrivit de a-mi spune că o dau în bară.
Scuză-mi limbajul.
Dar nu pot să mă abțin, văzându-te așa.
Acum trebuie să te concentrezi. Să te trezești și să te simți bine. Da?
Maddalena.
- E cineva afară. - Bine.
- Stăm noi aici. - Mersi.
Pentru ce? O să stăm aici, așteptând să se trezească.
Se va trezi, nu-i așa?
Da, absolut.
Mulțumesc c-ai venit.
Nu te-aș fi lăsat singură.
- Mersi, la revedere! - Asemenea!
- O închid? - Nu, las-o deschisă, e cald.
Bine.
- Ce iei? - Un antihistaminic.
- Sunt alergică la nefericirea ta. - Ba sunt fericită.
- Dar nu pari, Madda. - Mamă!
Ești atât de frumoasă!
Maria, nu o închide, mi-e foarte cald.
- Ești bine? - Da, știu că ești stresată,
dar e ziua nunții tale. Ar trebui să strălucești.
Asta o rezolvă iluminatorul. Pune un kilogram pe fiecare obraz.
Am văzut într-un tutorial de Selena Gomez.
Ești mai palidă ca mine.
- Ăsta e ceai? - Da.
Mi-e somn.
Madda, viața e...
Îți joacă feste, nu-i așa?
Dar vreau să mă bucur de ea în fiecare zi.
Vreau să simt că trăiesc cât timp sunt vie.
Nu plâng. Mi-a intrat ceva în ochi.
Mi se topește machiajul. Să-ți fie rușine!
Să fiu al naibii! Am ratat momentul din Totul despre sex?
Câtă frumusețe, câtă eleganță! Mulțumesc!
- Bună! - Bună, Tommi!
Ce frumoasă!
Știi că te iubesc pentru că mă iubești chiar dacă-s un prieten de căcat.
Haide, ne așteaptă mașina.
- Hai să te îmbrăcăm! - Mă descurc singură, mulțumesc.
- Lasă-mă puțin. - Da, bine.
Un ultim tête-à-tête?
De ce nu?
NU-I SPUNE MAMEI
Pervers! O soție în călduri înaintea nunții.
Ce caut aici? Ce încerci să faci?
- Te trimit la locul tău. - Mă închizi într-o cușcă?
Dispari!
Bună seara!
Ești atât de frumoasă! Îmi amintești de mine când eram tânără.
Stai să-ți aranjez voalul.
Ste', trena!
Eu eram.
Scuze, n-am vrut să calc pe ea. Și pentru că...
Ești frumoasă, roșcato.
Arăți ca o pictură impresionistă.
- Pentru că sunt impresionantă? - Nu.
Nu, ești frumoasă ca o pictură din secolul al XIX-lea.
Ba chiar mai mult. Nu vreau să stânjenesc pe nimeni.
Erau multe tipuri de femei atunci.
Mireasa se lasă mereu așteptată, n'est-ce pas?
E un truc narativ tipic.
N-avem nevoie de lecțiile tale acum.
- De ce ai venit? - Să-mi cer scuze.
Acum?
M-am gândit s-o fac înainte să te măriți.
Cu un minut înainte?
Tu ai spus că oricine se poate perfecționa în orice moment.
M-ai făcut să simt că merită să încerc.
Vreau să pun capăt relațiilor toxice care mă fac să mă ofilesc.
Dar și tu...
Arăți ca o plantă căreia îi lipsește lumina.
Îți trebuie lumină ca să-ți fie bine.
Roșcato, vrei să-ți petreci restul vieții în umbră?
Sunt bine!
Totul e-n regulă. Super.
Ce se petrece? Cine e tipul?
Stripperul?
Nu, e Bruno, grădinarul.
Mais qu'est ce qu'il se passe?
- Madinna, e totul în regulă? - Da.
Voiam...
Voiam să mă asigur că sera e cum o voia.
Pentru că merită.
Minunat, Bruno!
Dar ce facem aici?
O să plec.
Pleacă, dragule! Haide!
Très bien. Să continuăm!
Scuzați-l pe Bruno, așa e el.
Puțin Pasolini, puțin Suburra,
puțin artist.
Dar, la urma urmei, iubim enorm clasa muncitoare.
E tipul clasic de bărbat dur și sexy care lucrează în seră. E un cult.
Scuze, Adelaide, cine e clasa muncitoare?
În comparație cu cine? Cui îi place?
Iubito, ce este în neregulă?
Nimic, Vanni.
De fapt, totul.
La nunta mea nu vreau să vorbesc despre „primii” și „ultimii”.
Sau să fiu o carte pe care nu voiam s-o scriu,
pe placul celor pe care-i detest.
Nu mă simt bine.
Când vreau ca mama ta să mă placă,
când încerc să simt o pasiune inexistentă,
când încerc să fiu altcineva și nu mă mai recunosc.
Îmi pare rău și succes!
Adevărul e că trebuie să fim sinceri cu noi înșine.
Îmi pare rău, fac asta și pentru tine.
Meriți o femeie care te vrea pentru ceea ce ești.
Îi poți oferi fericire, chiar și un orgasm ca lumea.
- La ce te referi? - Nu, scuză-mă.
Nu tu ești problema, ci eu.
Mersi pentru scenetă, chérie.
Grozav material pentru un roman de dragoste ieftin!
Poate că e pentru un chioșc.
Scumpo, nu o lua în seamă.
A scris o singură carte. Cu mult timp în urmă,
în cenozoic, mi se pare,
și încă vorbește despre ea. Nu are altceva de spus.
Nu e vina ei că vorbește așa, e din cauza medicamentelor.
Adio!
Mes amis, ce răsturnare de situație!
Simt că se naște un bestseller.
O să avem despre ce vorbi la vară în Pantelleria.
La vară merg în Ostia.
Neobrăzată fată! A mâncat la masa noastră atât cât a avut nevoie.
- Taci măcar o dată, mamă! - Ce s-a întâmplat?
Taci! Nunta mea fost distrusă. Nu a ta.
Scuze.
Și a noastră e...
Adieu, madame!
Hai să plecăm, Vanni.
Să mergem să bem ceva, noi doi.
Unde plecați? Rămâneți!
Să o transformăm într-un eveniment.
E un bufet grozav, plătit integral.
Ce puii mei?
Adelaide. Scuze, Adelaide!
- Merg să văd ce face. - Nu.
Calmează-te, e-n regulă.
- A spus un lucru corect. - Cine? Ce?
- Madame. - Aia?
- Ce-a zis? - Să profităm de locul ăsta.
Hai să ne căsătorim! Totul e aranjat.
Chiar dacă nu funcționează,
la starea în care suntem, oricum n-am rezista.
Nu, dar...
- Te iubesc. - Spui...
- Spun că te iubesc. - Nu...
- Spun că te iubesc. - Și eu, pe tine.
- Atunci? - Eu nu...
Aș vrea să te fi cunoscut mai devreme, dar vreau să-mi petrec timpul rămas
- ... cu tine. - Maria!
- Ce este? - Poți să oficiezi căsătoria?
- Scuze, a cui? - A noastră.
Unde? Când?
- Aici și acum. - Acum.
- Să vă oficiez căsătoria? - Da.
- Știi? - Păi...
Adică, cred... Doamne! Ce frumos că vă căsătoriți!
- Ce frumos! Se căsătoresc! - Nu țipa!
Nu țipa!
Se căsătoresc!
Acum?
Nu, Vale.
- Iar tu? - Scuze. N-am vrut să te sperii.
- Se poate? - Da.
Cred că așa era scris.
Tocilara și infractorul.
- Poate că ne completăm. - Nu, Bruno.
Nimeni nu completează pe nimeni.
Fără jumătate de măr?
Fără.
Și nu sunt o jumătate. Sunt întreagă.
Trebuie să fie plăcut să te simți întreg.
Și tu ești întreg.
Mă gândeam...
dacă s-ar întâlni două fructe diferite, ca noi doi...
- Ce-ar trebui să facă? - O salată. Taci!
O să ne vadă! Bruno, o să ne vadă!
Îți amintesc că o salată bună are nevoie de patru feluri de fructe.
Nu te lași.
Credeai că poți să câștigi?
N-am pierdut. Bruno e pe drumul cel bun.
Să devii un bărbat mai bun e o muncă fără sfârșit.
Aici se încheie călătoria dorințelor dintre Maddalena și Bruno.
Cu cine vorbești? Nu e emisiunea ta.
- Nici filmul tău nu e. - Ești sigur?
Mie mi se pare că e.
S-ar putea să ne vadă.
- Îmi fac griji pentru carte. - Superb! Trebuie să crezi în ea.
Maddalena o să reușească.
- Încet. - Nu ne vede nimeni.
Mulțumesc, Barbara.
Ce sărbătorim?
- Că te-ai însurat. - Nu doar asta. Că sunt încă viu.
Dansezi sau calci struguri?
Nu mă descurajezi, Nino. N-ai să reușești!
Hai că-i o petrecere grozavă! N-aș paria niciodată pe asta.
Eu, da, Grazia. De câte ori să-ți spun?
Nu se termină până nu se termină.
Ai dreptate, dar ajungem la genericul de final.
Nu contează cât timp mai avem,
ci cum îl folosim.
Un strop doar. Haide!
- Un strop? Unul mic. - Nu te vede nimeni. Hai!
Mari', ți-am zis să nu faci copii.
- Ești căpoasă. - Îi am. Ce facem?
Îi păstrezi!
Gata cu băutura!
Ești pe cale să-l bei pe-al patrulea. Cine te suportă?
Iubitule, nu e destul să te speli. Trebuie să te îngrijești mai mult.
Te neglijezi, la fel ca orice alt soț.
Giuseppe, nu ești doar o mamă-bărbat. Ești Taur.
Mă tem că semnul meu ascendent e tot mai puternic.
Și ăla-i Fecioara. Amintește-ți cum erai!
E anul tău. Planetele tale sunt aliniate.
- Așa zici? - Nu vezi?
E înnorat.
Subtitrarea: Andrei Albu
Redactor Anca Tach