Downloaded from YTS.BZ
- No ne, to jsou roztomilouši! - Jo, to jsou naše kuřátka.
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Ježišmarjá!
Á, kuřátko!
Kuře je nejčastěji chované hospodářské zvíře na světě.
Je vnímané jako zdravé a ekologicky šetrné.
Průmysl dělá všechno pro to, aby bylo kuřecí maso neodolatelné.
Každý rok se porazí 78 miliard kuřat.
Kuřecí průmysl má hodnotu čtvrt bilionu dolarů.
A pohání ho naše touha po levném, chutném smaženém fastfoodu.
Tak se ukaž, Londýne!
Dvě věci, bez kterých nemůžu žít: rozesmávání lidí a kuře.
Víte, jak se pozná fakt dobré kuřecí bistro?
Podle neprůstřelného skla.
Pro to kuře byste umřeli. To vám říkám zadarmo.
Pečené kuře, kuřecí kari, jamajský jerk…
Ale moje nejoblíbenější,
a pozor, stereotyp o černoších za tři, dva…
je smažené kuře.
Od mého prvního sousta před 30 lety
smažené kuře vystřelilo do nebes.
Žijeme v éře kuřecích fastfoodů. Lidi jsou jimi prostě posedlí.
Kuře je považováno za zelenou, zdravou volbu.
Ale není to tak.
Aktuálně tu máme 36 % školních dětí s obezitou nebo nadváhou.
A varuje se před obrovským dopadem chovu drůbeže na životní prostředí.
Ale no tak.
Jsem stand-up komik, který tohle jídlo miluje od dětství.
Zajímá mě, jak to doopravdy je.
Takže udělám experiment
a dám všanc svoje vlastní zdraví.
Dvacet osm dní budu jíst jen a pouze smažené kuře z fast foodu.
Přeletím kvůli tomu i Atlantik.
Pojedu z jižního Londýna do srdce amerického Jihu.
Jo, kámo!
Chci zjistit, co tohle jídlo dělá s našimi těly a myslí.
Ty kráso.
A jestli nás tenhle ptáček opravdu vede přímo do záhuby.
Kuře k snídani.
Jsou věci, které si lidi neumí představit,
protože se nikdo nedostane dovnitř.
To je puch!
Nechtějí žádné všetečné otázky.
Všichni jsme součástí velkého experimentu.
A tenhle průmysl nás doslova zabíjí.
Do háje.
Začíná mi z toho kuřecího hrabat.
Já takovéhle věci normálně nedělám, chápete?
PROKLATĚ VELKÉ KUŘE: FASTFOODOVÉ SPIKNUTÍ
DEN 1
LONDÝN PRVNÍ SOUSTO
Tak jo. První jídlo.
Zahájím to kuřecím sendvičem.
SNÍDANĚ
- Kuřecí sendvič se sýrem. - Díky.
První jídlo.
Je jedenáct dopoledne.
Celkem prasárna.
Experiment spočívá v tom, že budu měsíc jíst smažené kuře.
K snídani, k obědu i k večeři.
Dám si tam trochu omáčky.
Část mě si říká: „Paráda, pojďte mi, křidýlka!“
Namočím si to…
Ten, kdo objevil, že křídlo tohohle ptáka se dá sníst…
Je na úrovni toho, kdo objevil mléko.
Jednoho dne někdo udělal… A povídá:
„Ochutnej to.“
Geniální.
To bylo boží.
Nebudu kecat, jsem z toho fakt nadšený.
Vidíte, jak se usmívám? Bylo to výborný.
Paráda. První porce slupnuta.
Jedna je za mnou, 83 přede mnou.
Celý příští měsíc žádná posilovna, žádné vaření doma,
ke každému jídlu budu mít jen fastfoodové smažené kuře.
Naštěstí teď máme nejširší výběr, co kdy byl.
V 90. letech, když jsem byl malý, byla Británie velmocí fish and chips.
Pak přišlo smažené kuře.
Z dětství si pamatuju jediný kuřecí fastfood.
Teď je jich jenom na jedné ulici v jižním Londýně přes dvacet!
V celé Británii jich funguje přes 6000.
V centru Londýna najdete ty gurmánštější.
Jsou tu zahraniční řetězce, americký dovoz.
Dál od centra už pak ani nemají jména.
DFC…
MFC… FC je „fried chicken“, jasně, ale co znamená to M?
Co je to M? Hele, PFC.
To bude „Perfektní smažené kuře“. A mají tam i kebab.
Hned za rohem bude určitě další.
KHF, a to má být jako co?
Kuře, to je velký byznys.
Ve Velké Británii utratíme za smažené kuře přes 12 milionů liber denně.
To je jako přestup v Premier League!
Tady ale nejde jen o to, že budu kuře jíst.
Chci se o něm všechno dozvědět.
V dokumentu Netflixu
ovšem nemůžou chybět ani pěkně nasvícení experti a expertky,
kteří mi to všechno vysvětlí.
A… akce.
Naše doba je posedlá kuřetem.
Je to nejrychleji rostoucí fastfoodový produkt na světě.
EXPERTKA NA SPOTŘEBU
Wingstop je tady, chápeš?
A jednoznačně to pohání sociální sítě.
- Citron a pepř. - Citron a pepř. Mňam.
Celebrity ho milují.
Na TikToku vidím lidi,
jak tancují v kuřecích bistrech, sházejí se u nich školní děti.
Tohle jsou dnešní mládežnická centra.
Tady se jídlo připravuje.
Je kolem toho vzrušení.
Panebože! Eddie mi dal bundu KFC!
A to je ten trik. Je to cool a trendy, a přitom cenově dostupné.
Ale ve skutečnosti je v pozadí spousta věcí,
u kterých podle mě firmy nemají zájem,
aby o nich zákazníci věděli.
Tak jo, Kate.
A jde se na oběd.
- Můžu si přisednout? - Jo.
Děkuju.
Jak často sem chodíte?
- Ona tu byla včera. - Jo.
Co kdybych vám řekl, že tohle musím jíst
každý den k snídani, obědu i večeři?
Tak to umřeš.
- Umřu? - Jo.
- Jen z toho, že jím kuře? - Každý den!
Tak jo, pojď mi, kuře každej den, jo!
Že umřu? Jak na to přišla, probůh?
Jak říká Craig David, zpááátečka.
PŘED DVĚMA DNY
Než jsem zahájil tenhle kuřecí maraton, zašel jsem za skvělou lékařkou.
- Postavte se na váhu. - Dobře.
Stůjte rovně.
Jsem jednoznačně kuřecí fanda.
Miluju Nando's. Je to skoro…
Dělal jsem i obsah a voiceovery
pro řetězce McDonald's a Nando's.
Moje loajalita je nezpochybnitelná.
Někteří z vás si teď říkají:
„Kámo, ty jsi chycený v kuřecím matrixu.“
Jasně že jsem! Vždyť je to lahoda.
Žádným jiným jídlem se nedá naplnit kyblík. Kyblík burgerů?
To asi fakt ne.
Ale kyblík smaženého kuřete?
Jako malí jsme to měli jako odměnu. Znamenalo to bohatství.
Pamatuju si, jak máma koupila kyblík KFC,
ke kterému dávali ještě Viennettu.
V tu chvíli jsme se cítili jako největší elita.
Teď to píchne.
Máte v současnosti nějaké zdravotní problémy?
- O žádných nevím. - Výborně. A rodinná anamnéza?
Máma má cukrovku.
- Druhý typ? - Jo. Děda měl taky cukrovku.
- Aha, takže to je v rodině. - Jo.
Hluboký nádech.
- Je mi 37. - Dobře.
Člověk začne víc přemýšlet o svých blízkých.
O svém zdraví.
A ven! Vyfoukněte vzduch.
Jsem zvědavý, jaký to bude mít na moje tělo dopad.
Máte krásná játra. Opravdu…
VÝSLEDKY
- Vážně? - Jo, jsou úžasná.
A test na cukrovku je kompletně negativní,
- což je skvělé. - To je úžasné.
- Jste zdravý muž v dobré kondici… - Páni.
…a přeju vám jen to nejlepší.
Co si myslíte o tom mém experimentu?
No…
Na vašem místě bych se do toho nepouštěla.
Jasně.
DEN 2
Mám tu kuře.
Někdo je u dveří.
- Díky. - Tady to je.
Kuře k snídani.
Smažené kuře je oblíbené, protože chutná skvěle. O tom žádná.
A není nic špatného na tom, dát si občas smažené kuře,
když si ho uděláte doma.
Ale tady mluvíme o fastfoodových řetězcích,
které prodávají ultrazpracované kuře.
Do všeho se přidávají nejrůznější chemikálie
a je to udělané tak, aby to chutnalo opravdu skvěle.
Ten burger byl tak dobrý.
Nejsem vegan, co chce bojovat za práva kuřat.
Dva kuřecí burgříky.
OBĚD
Ne, brácho. Je jich dost pro všechny.
Díky bohu, že neumí létat.
Celý měsíc na ultrazpracovaných potravinách…
VEČEŘE
…může znít extrémně.
Nicméně odhaduje se,
že ve Velké Británii tvoří ultrazpracované jídlo
víc než 50 % stravy celé populace.
To byla dobrota.
Mo nemá ponětí,
co se stane s jeho tělem a myslí.
Nechtěla jsem ho před začátkem experimentu děsit.
DEN 3 SNÍDANĚ
DEN 3 OBĚD
DEN 3 VEČEŘE
V Británii se tohle jídlo jí
od 60. let, kdy ho sem z Ameriky přivezlo KFC,
které tak na britském trhu předběhlo McDonald’s skoro o 10 let.
Ale teď se sem dostává něco nového.
Velké americké kuřecí fastfoody berou Británii útokem.
Je tu nekonečné množství příležitostí,
a američtí investoři v tom vidí zlatý důl.
Přivádějí sem další značky, stojí se na ně fronty.
Je to nekonečný růst.
Přesně tak, Kate. Nemluvě o tom, že jenom KFC a McDonald's
se v příštích pěti letech chystají v Británii utratit
dvě a půl miliardy liber.
To je hodně miliard, kámo.
Chápu to.
Chápu ten humbuk kolem amerických řetězců.
Vážně by mě ale zajímalo, jaká nás čeká budoucnost,
když se budeme dál ubírat americkou cestou.
Takže se podívám za oceán, co nás to asi čeká.
VEČEŘE
Před odjezdem si dám
jedno poslední jídlo v oblíbené restauraci na jihu Londýna.
- Nedávej mi to sežrat! - Jo.
U Katie se srazíme.
Do posledního křidýlka celý to tu vyjíme!
Mo je jeden z mých nejbližších přátel.
Vzpomínám, jak jsme spolu jen tak sedávali v bistru,
pozorovali svět kolem a tlachali o životě.
Tohle je moje třetí smažené kuře za dnešek.
Třetí?
Chci zjistit, jak smažené kuře ovlivňuje zdraví,
hlavně to z fastfoodu.
Každý den?
Každý den. Jenom já sám.
- Cože? To je šílenství. - K snídani, k obědu, k večeři.
Proč?
Všichni jsme na tomhle jídle vyrostli.
Chci zjistit, co v tom vlastně je.
Co se děje v zákulisí.
Páni, víš ty co…
Nevím, co říct. Vážně. Nemám slov.
To je docela síla, ne?
Mám dojem, že si neuvědomuješ ty zdravotní důsledky.
Čeho se nejvíc bojíš ty?
Těžké je pro mě to stigma spojené s obrazem černocha,
- který jí smažené kuře. - Jasně.
Každá reakce vypadá stejně: „Smažené kuře, to jako fakt?“
Chápu to,
ale rozumím i tomu, že za tím je čistý úmysl.
Tenhle experiment je jeho dětský sen.
Miluju, kámo.
Mně to připadá jako noční můra.
Dávej tam na sebe pozor.
Jo, kámo. Jasně.
- Bude to náročný. - Jo.
Můžeš mi klidně zavolat, dámě FaceTime.
Vždycky tě podržím, jo?
Jsem tu pro tebe.
- Díky, brácho. - Jasný.
Myslí si, že nebude mít žádný problém.
Musím si vzít ponožky.
Těch není nikdy dost.
Podle mě se plete.
Pardon. Po kuřecím prdím.
Mám starost.
Prdím jak trumpeta.
Mám pocit, že neví, do čeho se to vlastně pustil.
DEN 5
To je moje auto?
Jedeme na smažené kuře. Tohle je pecka.
Největší kuřecí fastfoodové řetězce jsou z USA.
Tím myslím KFC, Chick-fil-A, Popeyes a zařadím sem i McDonald's,
který už prodává stejné množství kuřecího jako hovězího.
Tyhle čtyři řetězce mají v Británii dohromady přes 2500 poboček,
tady v Americe je to ale přes 22 000.
Procestuju celé Státy.
Začnu v Houstonu, hlavním městě smaženého kuřete.
STARTOVACÍ RAMPA
David píše:
„Tady je pár mých top tipů v H-Townu.“
H-Town, jasný? Snažíme se být cool.
Church's Chicken, založeno 1952.
Dám si tři kousky.
A ještě stripsy, prosím.
Líbí se mi, že to tu není nóbl.
Když jsem parkoval, lidi na mě vrhali pohledy…
„Kdo si kurňa myslíš, že jsi?“
To je známka toho, že jídlo bude dobré.
Když je jídlo nebezpečné, bude stoprocentně dobré.
- Díky moc. - Hezký den.
Vám taky, díky.
Můj dnešní úkol je sníst tolik kuřecího, co se do mě vejde.
Frenchy's, klasické jižanské smažené kuře.
Prý je to oblíbený podnik Beyoncé.
Question?
OBĚD
Bonchon.
OBĚD
JEŠTĚ OBĚD
- Parádní chuť. - Jasný, šéfe.
Pok Pok Po?
- Jsem v kuřecím nebi. - Jo.
JEŠTĚ DALŠÍ OBĚD
Indické koření!
Je to jako kuřecí sjezd OSN.
VEČEŘE
Jste borec!
To je jídla, co?
Tak ještě poslední.
JEŠTĚ VEČEŘE
Doma jsem měl pocit, že experiment pořádně nezačal,
ale teď už se rozjíždí.
Už jsem měl všechny druhy kuřete.
Co bude dál?
LONDÝN
Zlato, volá strejda Mo.
Brácho, jak to jde?
Počkej, běž za maminkou.
Běž za maminkou. Výborně.
Co tam děláš? Co se děje?
Jím hodně kuřecího. Včera…
- Jo. - Brácho…
Já ti měl takovou sračku!
Sračku jak z Narnie, brácho. Kristepane.
Takový to, jak si sundaváš i boty a ponožky?
Přesně, brácho. Radši jsem se úplně svlíkl.
Říkal jsem si: „Proč se sakra cpu těmahle sračkama?“
- Doma to bylo v pohodě. - Jo.
Ale teď mě všechno to kuřecí dohnalo, kámo.
Nikdy jsem nad tím moc nepřemýšlel,
ale po tom průjmu
mě fakt začalo zajímat…
NEW ORLEANS JIŽANSKÁ VĚDA
…co do těch kuřat vlastně dávají.
New Orleans.
Neskutečné místo.
Odpověď budu hledat
v mrazicích boxech v supermarketu v New Orleans.
Jak to jde, dámy?
Kde najdu mražená kuřecí prsa?
- Mražená kuřecí prsa… - Kuře, které dostanete v obchodě,
je to samé, co používají řetězce, stejně jako v Británii.
Ovšem v Americe do něj přeci jen přidávají ještě něco málo navíc.
Kuřecí vývar, kuřecí příchuť, vrstva ledu…
- Nepotřebujete vozík? - Pauza.
Kdo sem protlačil tu reklamu na lněné košile?
Jo, díky moc. Viděl jste, co dávají do toho kuřete?
- Je toho hodně, co? - V kuřeti je přidaný kuřecí vývar.
Vy jíte hodně kuřat, že? Skutečnou chuť kuřecího ale neznáte.
NOVINÁŘ V OBORU GASTRONOMIE
Jen různé příchutě.
Samotné kuře dnes žádnou chuť nemá.
Cože?
Všechno to začalo soutěží s názvem Kuře zítřka.
Pár let po druhé světové válce.
Hledali kuřata, která nejrychleji rostla, měla největší prsa
a efektivně přeměňovala krmivo na maso.
Jednu věc ovšem nezkoumali vůbec: chuť.
- Jak tohle všechno víte? - Píšu knihy o chutích.
- Jste opravdový Flavor Flav. - Jo, přesně tak.
Mark mi řekl, co bylo dál.
Americký drůbežářský průmysl pokračoval ve šlechtění kuřat,
aby byla co největší a rostla co nejrychleji.
A země po celém světě, včetně Velké Británie, je následovaly.
Za pouhých 80 let se kuřata změnila z tohoto… na tohle.
Kdyby děti rostly stejně rychle,
dvouměsíční miminko by bylo velké jako dospělé prase!
Dřív trvalo 16 až 18 týdnů, než kuře vyrostlo.
Dnes to trvá šest až šest a půl týdne.
Dnešní kuřata jsou obří mimina. Je to jako telecí, ale ještě víc mdlé.
Čili je to levné, je toho hodně, ale nemá to žádnou chuť.
Stejně jako u brambůrků je to o koření. O ochucení.
Takže jinými slovy,
to, co celou dobu jím,
je něco jako příchuť, kterou jsme ke kuřeti přidali.
To, co jíte, nestvořila příroda, ale lidé.
Koukejte. Je to velké jako moje hlava.
DEN 7
Už chápu, proč jsou řetězce s kuřecím všude.
Kuřata rychle rostou, jsou levná, a protože jsou bez chuti,
můžete je ochutit úplně jakkoliv.
Tohle je fakt dobrý.
Popeyes, řetězec založený v New Orleans,
jehož chuť je velmi populární,
teď ovládá britské hlavní třídy.
Za jediný rok
zakoupili Britové v Popeyes 8,7 milionu kuřecích sendvičů.
To je jeden každé tři sekundy.
Když Popeyes představili svůj kuřecí sendvič v USA,
stalo se z toho davové šílenství.
V LA dva lidé nabourali, když se snažili dostat k sendviči,
který se stal hitem na sociálních sítích.
V Marylandu došlo k zabití muže, který předbíhal.
Američané začali Popeyes kritizovat
a ptát se, co přesně v tom sendviči je.
Milujete kuře z Popeyes?
Tak si radši nachystejte tohle.
Tohle je vítěz všech vítězů.
Obsahuje 142 přísad, nejvíc ze všech mých recenzí.
PROČ TO NEDOKÁŽETE PŘESTAT JÍST:
Jak tohle může být legální?
PROFESORKA ZDRAVOTNICKÝCH VĚD
Smažené kuře, jdeme na tebe.
Tyhle firmy dělají všechno pro to, aby bylo kuře levné,
pohodlné
a chutnalo doslova neodolatelně.
Lidi panikaří, protože tohle maso
může mít vážné dopady na zdraví.
Když se podíváte na zadní stranu
a je tam seznam 45 chemických názvů,
kterým nerozumíte, je to pravděpodobně ultrazpracované.
Dimethylpolysiloxan. To se dává do modelíny.
…nemluvě o spoustě rostlinných olejů a přírodních a umělých aromat.
Přírodní a umělá aromata…
To je velká neznámá,
protože tyhle přísady výrobci nemusí uvádět.
A ne všechny jsou regulované,
protože v amerických federálních předpisech je mezera.
To bylo dobrý.
Když chtějí v Evropě regulovat chemickou přísadu,
firma musí prokázat, že je bezpečná.
V USA ne.
Co je a není bezpečné, si rozhodují samy firmy.
Jak je možné, že tohle FDA dovolí?
Tohle jídlo napomáhá rozvoji chronických onemocnění.
Je to velká hrozba pro naše zdraví.
Netušil jsem, do jakých extrémů vědecký výzkum jídla jde.
Víte co? Budu hodně upřímný.
Je to fakticky hnus. Ale zároveň…
je to svým způsobem sakra geniální.
Nemůžu tu sedět a jenom říkat,
že je to celý špatně.
Oni prostě dokonale podojili systém.
RECEPT NA KUŘECÍ NUGETKY
Tak jo, zjistil jsem si, jak se vyrábí nugetky,
náš oblíbený fastfoodový snack.
Kousky kuřete se rozmačkají
a smíchají do masové pasty.
Pak se to smíchá s chemickými přísadami a kořením,
aby to mdlé maso zase chutnalo jako kuře.
Rozplývá se na jazyku
a vydrží tak dlouho, že se dá poslat na druhý konec světa.
A teď se držte.
Potravinoví vědci vymysleli dokonalou kombinaci soli a tuku,
aby to bylo hyperchutné,
tedy tak lahodné,
že to nejde přestat jíst.
Existuje dokonce stupnice neodolatelnosti těchhle potravin.
Ta jídla, na kterých teď žiju, se na stupnici ani nevejdou.
HYPERCHUTNÉ
Lidský mozek není uzpůsobený k tomu,
aby zvládl něco takového v každodenním stravování ukočírovat
a dokázal předejít přejídání.
Není náhoda, že kdekoli trh ovládnou ultrazpracované potraviny,
začnou se kromě obezity rozmáhat i poruchy příjmu potravy.
Není pochyb o tom,
že jídlo je navrhováno tak, abyste ho jedli a přejídali se.
Konkurence je tak tvrdá, že si řetězce najímají týmy vědců,
aby vás přitáhli právě k jejich kuřeti.
Jednoho z nich jsem přesvědčil k setkání
a k prozrazení pár z jejich triků.
Když někdo dělá tuhle práci, a konkrétně smažené kuře,
předpokládám, že bude černoch.
Ale ale!
Vypadá přesně, jak jsem čekal.
- Jak to jde? - Těší mě, Mo!
- Jak je? - Ráda vás vidím.
Vypadáte přesně, jak jsem čekal. To je pecka.
Podívejme se.
- Páni. - Tady dnes budeme kouzlit.
Prý jste odbornice na kuře z hlediska chuti.
Vy jste expert na to, co vám chutná.
ODBORNICE NA KŘUPNUTÍ
Já jsem vědkyně v oblasti senzoriky a spotřeby.
- Máte diplomy a tak. - Ano, mám diplomy a tak.
- No ne! - Dokonce několik.
Páni. Tohle není tiktoková expertka.
To ne. Jsem skutečná vědkyně v oboru potravinové chemie.
Představuju si vás v plášti v laboratoři,
jak říkáte: „A máme to.“
Určitě je v tom kus šílené vědkyně v laboratoři,
kde zkoumáme smysly,
ale pracuju i s emocionální rovinou.
Aby si to lidi chtěli objednávat a konzumovat pořád dokola.
Vrtáte se lidem v hlavě, co?
Vědci po celém světě hledají dokonalost
v každém aspektu smaženého kuřete.
Kuřecí barbecue.
Silke pracovala pro jednu z největších amerických fastfoodových sítí,
která teď přichází do Británie.
Jedna z jejích specialit?
Křupavost.
Hledáme určité signály, které nám sdělují,
- že po tomhle máme toužit. - Jo.
Protože co se pak stane? Zákazníci se vrátí.
Uvidíme, jak to bude znít, jak se to rozpadne.
- To je pecka. Bože. - Jo.
Zvuk spotřebitelům signalizuje čerstvost a kvalitu.
Zároveň se zapojuje centrum odměny v našem mozku.
Neprahnu po tom, ale když už to ochutnám…
Centrum odměny se zapne
- a řekne: „To je dobré.“ - Bože můj.
Dopamin mi stříká po obličeji. Jako bych se rozsvítil.
Je to jako crack.
- Nikdy jsem ho neměl. - Je dobrý.
- Ale… Vy jste ho měla? - Ne!
Líbíte se mi. Dobrá energie.
Čau.
Čau, brácho. Jak je?
Jde to, kámo. Dělám si něco malýho k jídlu. Co ty?
Mluvil jsem se spoustou odborníků.
Fakt?
Jo.
Víš, že jedna z přísad se používá i na lubrikaci kondomů?
Ne! Ale no tak.
Nekecáš? Do kondomů?
Kdo by to řekl, brácho?
Brácho… Počkej.
Je v tom hromada přísad,
které jsou uměle vytvořené, aby ti to chutnalo
a abys chtěl pořád další.
Ty máš ale přehled.
Jak se teď cítíš, když to jíš, brácho?
Já ti nevím.
Zdá se, že to jde dobře.
Jsem rád, že ho to baví, aspoň to tak vypadá.
Jako komik má ale v popisu práce hrát pořád veselého kluka.
Mám tušení, že ho přeci jen něco trápí.
Jo, stripsy chci teď baštit,
pěkně si prsty zmastit…
Je to týden a půl…
- Jo, kámo! Jo! - …a zatím si to užívám.
- Ale budu upřímný. - Jenom kus žvance, kámo.
Pořád mám divný pocit,
když coby černoch jím smažené kuře před kamerou.
Kde se to vůbec vzalo?
Vím, koho se zeptat.
Vrátím se ke kořenům smaženého kuřete a zajdu na nedělní oběd do kostela.
Tady se kuře taky smaží rychle, ale s láskou a duší.
Můžu dostat tenhle velký kousek?
Mockrát děkuju.
Vidět, jak se tu všichni schází…
ano, je to smažené kuře, ale je v tom mnohem víc.
Je to o společném jídle s rodinou.
O lásce, která se do toho vkládá.
Je zajímavé jak se tak jednoduché věci chopily velké korporace
a zabalily to do pozlátka,
grimeové hudby a celebrit.
Mrzí mě, že když dnes lidi jedí smažené kuře…
ODBORNÍK NA SOULOVÉ JÍDLO
nevědí nic o genialitě černošských kuchařů, kteří za ním stojí.
Podíváme se na plantážnický dům, který byl postaven před občanskou válkou.
Otrokyně smažily kuřata pro majitele plantáží.
I po zrušení otroctví v 60. letech 19. století
Afroameričané dál smažené kuře zdokonalovali a prodávali.
Bílí Američané se tomu začali v populární kultuře vysmívat
a zobrazovat černochy jako zloděje kuřat.
ZROZENÍ NÁRODA
Pak v roce 1915 přišlo Zrození národa,
nejpopulárnější film své doby,
který obsahoval hrubé zobrazení černochů, jak jedí kuře.
To napomohlo upevnění stereotypu.
Některé firmy ten rasistický motiv dokonce používaly ve svém marketingu.
Pak se na scéně objevil plukovník Sanders.
Bylo mi 40 let, když jsem vyvinul
speciální směs 11 koření a bylinek a zvláštní způsob smažení kuřecího masa.
A tak jsem vytvořil vskutku neobyčejný produkt.
Když jsem byl kluk,
myslel jsem si, že smažené kuře vynalezl plukovník.
Jak do toho vlastně pronikl?
Byl to provozovatel čerpací stanice, který měl také restauraci.
Tak začínal.
Když jste výjimečný občan státu Kentucky, můžete se stát plukovníkem.
Je to kentucká obdoba rytířství.
- Fakt? - Jo. A z toho on vycházel.
Bílý oblek znamenal muže, který nemusí pracovat, plantážníka.
Šlo o iluzi toho,
že veškerou práci pro něj dělají černoši.
Byl skvělý marketér.
Hlavně ale hrál na silné emoce, které se vážou k americkému Jihu,
a to na spoustu jeho zákazníků dobře působilo.
Řada podniků to dělá dodnes.
Využívají hluboce zakořeněné nostalgické jižanské motivy.
„Make America Great Again“. Pro naše předky to až tak skvělé nebylo…
To všechno je v tom obsažené.
Na tuhle strunu tedy brnkal a vydělal majlant.
Když pak firmu za pěkný balík prodal,
jeho nástupci to rozjeli ještě víc
- a pořádně to roztočili. - Páni.
Dnes je KFC největší řetězec se smaženým kuřecím na světě.
Má pobočky ve 149 zemích.
V Japonsku se KFC jí na Vánoce.
Jsme v Bloemfonteinu a podíváme se tady do Kentucky Town.
Jdeme na to!
Celosvětově mají roční tržby přes 27 miliard liber.
To je fakt hodně křidýlek.
KFC je v Británii už velmi dlouho jednička.
Ovládli městské třídy,
dálnice, čerpací stanice.
A v příštích několika letech chtějí investovat 1,5 miliardy liber,
aby si tu silnou pozici udrželi.
Říká se tomu „zabírání území“.
Chtějí si udržet první místo.
DEN 11
Jsem skoro v půlce experimentu…
a už to není taková zábava.
Smažené kuře a kafe.
SNÍDANĚ
Jím to už asi deset dní.
To jídlo je fakt dobrý.
Ale vidím, jak se mi mění váha,
a není hezký se dívat do zrcadla…
Vidět se a říkat si, ty kráso.
Ale hlavně se necítím normálně.
Jsem zpomalený.
Je to o dost náročnější, než jsem čekal,
popravdě řečeno.
Po nějaké době bude nafouklý.
Unavený.
Jeho zažívání bude trpět.
Dobré bakterie, které žijí v trávicím traktu,
takzvaný mikrobiom,
se dostane do nerovnováhy.
Očekávám, že začne mít bolesti břicha,
možná změny ve vyprazdňování,
zadržování tekutin, bude hodně spát nebo bude mít narušený spánek.
Mikrobiom produkuje hormony pohody, jako je serotonin.
Takže to ovlivní i jeho emoce.
Mám za sebou 42 jídel
a musím přiznat, že doktorka měla naprostou pravdu.
Je jedna ráno.
Jedl jsem pozdě.
Je to jedna z prvních nocí, kdy opravdu nemůžu spát.
Jsem vzhůru. Jsem nabuzenej.
Fakt to člověku leze na mozek.
Chvíli máš pocit, že jíš to nejlepší jídlo na světě,
ale pak jsou chvíle,
kdy bych si strašně dal ovoce.
Někdy to chci vzdát.
Někdy si říkám, že po tomhle
už si smažené kuře v životě nedám.
Chápete.
Je jedna ráno
a já nemůžu spát kvůli smaženýmu kuřeti.
Je nový den.
Snídaně: kuřecí stripsy.
Kuřecí je prezentováno jako bezpečnější nebo zdravější než červené maso.
Říká se tomu „healthwashing“.
Představa, že kuřecí nugety
jsou nějak bezpečnější než Big Mac…
To je zavádějící.
Pořád tě to nutí jíst dál a dál.
Smažené kuře z fast foodu, to nemůže být tak špatné, ne?
Jenže jenom tady v USA…
PROFESORKA PSYCHOLOGIE
…každé 4 minuty umírá jeden člověk
na nemoci spojené s ultrazpracovanými potravinami.
A neděje se to jen v západních zemích.
Je to globální zdravotní krize.
Letos nastal zlom,
kdy je na světě více obézních dětí
než těch, které hladoví.
CHICAGO KUŘECÍ PAST
Jsem v Chicagu, kde sídlí firma McDonald's,
průkopník fastfoodu.
Tohle asi nedojím.
Za chvíli se sejdu s místní obyvatelkou,
která mi ukáže, jak fastfoodové řetězce
ovlivnily její komunitu.
- Ahoj, Mo! - Jak to jde?
- Dobře. - Těší mě. Díky, že jsi přišla.
Taky ti říkají Mo?
- Jo, já jsem jsem taky Mo. - Mo a Mo.
Tohle je Oak Park, jedna z hezkých čtvrtí Chicaga.
MO Z GENERACE Z
- Je to krásná čtvrť. - Jo.
Jeli jsme kolem spousty obchodů, roztomilých pekáren,
etnických restaurací, jako třeba tamta s tacos.
Všechno je tady takové nóbl a tím pádem i dražší.
Teď ale jedeme do West Garfield Parku,
kde jsem vyrůstala.
Určitě uvidíte ten rozdíl.
Říkám tomu potravinová poušť.
Všude samý fast food.
V jedné čtvrti je McDonald's, Taco Bell,
Wendy's, Popeyes, Domino's, Subway.
Jasně. Ale kde je obchod s potravinami?
Tamhle jsou jedny potraviny.
Mají tam obrázky normálních potravin,
ale když vejdete dovnitř, prodávají jen brambůrky a džusy.
- Žádná mrkev? - Ne.
Houby? Rajčata?
Ne. Možná vejce, pokud je to trochu lepší obchod.
To je šílený, protože i u nás mají aspoň vajíčka… Vejce jsou základ.
Tady nemáš na výběr, musíš prostě brát, co je.
Pojem potravinová poušť pochází z Velké Británie.
Konkrétně ze Skotska.
Označuje oblasti, kde je k dostání jen nezdravé jídlo.
PROFESORKA MARKETINGU
Fastfoodové řetězce se jednoznačně zaměřují na chudší oblasti.
To je jejich denní chleba.
Odhaduje se, že v roce 2025 žilo v potravinové poušti
přibližně 19 milionů Američanů, tedy 6 % populace.
Je to druh predátorského chování,
protože tito spotřebitelé pak často nemají jiné možnosti.
- Jsme tu. Zkusíme Sharks? - Jasně.
Pro vaši bezpečnost je parkoviště monitorováno.
Za 15 dolarů tady dostanete 20 křidýlek a hranolky.
To je hodně kuřete za velmi nízkou cenu.
Nejsou tu žádné stoly ani židle.
Sem si lidi nechodí posedět u jídla.
- Jasně. - Je to fast food.
- Tady to máte. - Díky moc.
Díky, chlape.
Potravinové pouště nejsou jen americký problém.
Ve Velké Británii
je v nejchudších čtvrtích pětkrát víc fastfoodů
než v těch bohatších.
A v potravinových pouštích dnes žije přes 1,2 milionu Britů.
- To je máma? - Ahoj! Jak se máte?
- Jak se máš? - Dobře.
- Vyzuju se. - Nemusíš.
Jsem přece u tebe doma.
- Kuře! - Ano. Tady máš.
Děkuju.
Quintonelle, máma Mini Mo,
pracuje ve zdravotnictví a ví o potravinových pouštích své.
Je to hrozné.
Obchody s alkoholem, fastfoody,
opuštěné budovy,
a všechno, co se s tím pojí.
BOJOVNICE ZA VEŘEJNÉ ZDRAVÍ
- Stačí se podívat z okna… - Jo.
…vidíte ty budovy?
Lidé, co tam žijí, mají lepší přístup ke zdravotní péči,
k jídlu, ke všemu.
Jejich očekávaná délka života je o 16 let vyšší než moje,
jen na základě toho, že žiju tady.
Panebože!
- Říká se tomu propast smrti. - Jo.
Víme, že smažené kuře a fastfoody pro nás nejsou nejlepší,
jenže jsou levné.
Můžu tím nakrmit děti a vím, že budou mít plná bříška.
Máte někdy pocit, že tyhle potravinové pouště
jsou navržené tak, aby lidi jedli špatné jídlo?
Jistě.
Je to velmi manipulativní. Je to zavádějící.
- A má to příšerné následky. - Jo.
Umíráme. Věří někdo, že v tom jídlo nehraje roli?
Hraje, protože se s ním pojí vysoký krevní tlak,
vysoký cholesterol, krevní cukr, cukrovka.
To všechno se tady lidem přímo cpe.
Koneckonců jsme to, co jíme.
- Jo. - A tak to prostě…
Zkrátka…
Je to frustrující a nesmyslné.
Je to pro vás…
- Je to pro vás těžké? - Jo. Je to těžké.
Něco tak základního, jako je jídlo, by nemělo být takhle složité.
- Díky. Děkuju za váš čas. - Rádo se stalo.
Díky, mamko. Moc si toho vážím.
Když jsem začal tuhle cestu, nevěděl jsem, co je to potravinová poušť.
Ale když přijedete do téhle čtvrti,
je to tvrdá realita.
A to sám nepocházím z privilegovaného prostředí.
Vyrůstal jsem v chudém prostředí, ale…
fakt, že spousta lidí nemá přístup k základním věcem,
které považujeme za samozřejmé…
a navíc v Americe?
Ty kráso!
I v Británii máme problémy.
Lidi chodí do potravinových bank. Máme krizi životních nákladů.
Ale tohle není o tom,
že někdo zapomněl dodat do obchodu zeleninu.
Je to záměr.
Je to tak proto, aby lidi zůstali nezdraví.
Tohle je fakt síla.
Ty kráso.
Všude, kam se vrtnete,
jsou ta jejich distribuční centra, tak tomu říkají.
A cílem je obklopit lidi svým produktem
a marketingem.
Takhle mezi sebou soutěží o ovládnutí potravinového prostředí.
V marketingu existuje termín Customer Lifetime Value.
Hodnota zákazníka za život.
Když se mi podaří začít si vychovávat zákazníka už jako dítě…
EXPERT NA KULTURNÍ MARGETING
…bude se mnou roky.
Když se značky dokážou na lidi napojit,
zvýší tím šanci, že si lidé jejich výrobky koupí,
že je budou konzumovat.
Prosím jeden Big…
Potřebuju Chicken Big Mac.
Ukradli vám Hottie Sauce!
Černoši a černošská kultura
jsou většinou v čele všeho, co je cool.
Ať už je to hudba, tanec nebo slang.
Teď bych si dal kuřecí nugety.
Proto firmy spolupracují s kulturními tvůrci.
Doufají, že si lidi řeknou: „To je cool. Chci toho být součástí.“
Je to teprve dva a půl týdne,
ale teď si uvědomuju,
že jsem pod vlivem smaženého kuřete celý život.
Ahoj, Ello. Jasně že znám Nando's.
Nejen to, ale když si vzpomenu na voiceovery, co jsem dělal pro Nando's…
Nerad to přiznávám, ale…
jsem součástí problému.
MICHIGAN TOHLE UŽ JE PSYCHO
DEN 17
Mám za sebou skoro 50 porcí
a pokud mám být upřímný, asi jsem si ukousl trochu velké sousto.
Rozhodně jsem přibral.
V Chicagu jsem si musel koupit větší trička.
Muži málokdy přiznají, že se ve svém těle necítí dobře.
Byl jsem asi dost naivní,
když jsem si říkal, že jsem přece zdravý a moc nepřiberu.
Že to nemůže být tak strašně nezdravé.
A že by mi to mělo takhle zamávat s náladou?
Potřebuju pomoc.
Na Michiganské univerzitě mají naštěstí celé oddělení,
které zkoumá, jak fast food jako smažené kuře leze lidem na mozek.
Vstupte!
- Dobrý den. - Zdravím, Mo!
- Těší mě. - Vítejte v mé laboratoři.
Dneska dokonce ochutnáte některé naše výrobky.
Tohle je fakt zvláštní.
- Dám si stehýnko. - Ano.
Ráda bych se zeptala na poslední týdny a na to, jaká byla vaše cesta.
Když jím tohle jídlo,
mám pocit, že se mám skvěle, dokud nedojím.
Pak si najednou uvědomím…
Zrovna včera. Najednou si říkám: „Jsem tak osamělý.“
Jo. Nálada jde ke dnu.
Přesně. Přitom jako komik
většinou hledám ve všem v životě tu zábavnou, legrační stránku.
Jo.
Ale teď, i po tak krátké době,
na to najednou nemám energii.
A když mám tak trochu náladu pod psa,
chci se cítit líp a jdu na to přes jídlo.
No a když si dám křidýlka,
- proč nevzít ještě kuřecí sendvič. - Jo.
- Cítíte se někdy zpomalený? - No jasně.
Jako by se vám zpomalily reakce?
A dávám si šlofíky. Ale nejsou osvěžující, protože…
- Jste jako zdrogovaný. - No…
Takhle bych to asi…
Není to osvěžující spánek, že?
Spíš potřeba to zaspat.
Teď mi přijde, jako byste mě sledovala.
Přesně to se mi děje. Do slova a do písmene.
Dobře, mám pro vás další otázku.
Stalo se někdy, že jste vlastně chtěl přestat,
ale jako by vás něco nutilo pokračovat?
Jo. Často se stává, že jím a…
- Musím to dojíst. - Ano.
Snažíte se někdy vyrovnat se špatnou náladou tím,
- že si dáte zase nějaké takové jídlo? - Jo.
Tahle velmi populární jídla…
opravdu zhoršují náladu.
Je tu velmi silná souvislost s depresemi a úzkostmi.
- Zní vám to povědomě? - Hodně.
Ale když to najednou přestanete jíst, začnete po tom brzy toužit.
To, co popisujete, zní jako drogy. Je to závislost.
Ano.
I ta úzkost… a…
Mozkovou mlhu nemívám,
ale teď zapomínám slova.
Ty otázky, které jsme spolu procházeli,
jsou ve skutečnosti diagnostická kritéria,
podle kterých zjišťujeme,
jestli se u někoho rozvíjí závislost…
- Páni. - …na tabáku, alkoholu nebo kokainu.
Když víte, že vám to nedělá dobře,
ale přesto po tom nějaká vaše část pořád touží.
Tyhle potraviny jsou vytvořené tak,
aby vám rychle dodaly obrovskou dávku odměny,
která pak ale rychle klesne.
Přesně takhle vznikají všechny návykové látky na světě.
Takže to zní, že na vás začíná působit moc závislosti.
Jo. Je to…
Nečekal jsem, že by mě smažené kuře…
mohlo takhle silně ovlivnit.
Jo.
Je to šokující,
co se mnou to jídlo dělá.
Lidský mozek je nesmírně složitý.
Jedna část mozku se nazývá hypothalamus.
Říká nám, kdy jíst a kdy přestat, kdy máme hlad a kdy ne.
Tahle jídla jeho funkci přímo narušují,
uvádějí ji do nerovnováhy,
a pak začíná závislost na jídle,
která může v dlouhodobém horizontu zničit fyzické i duševní zdraví.
Jedno z nejvíc šokujících zjištění je, že 12 % dětí
splňuje kritéria závislosti na ultrazpracovaných potravinách.
Jako matku mě to děsí, když pomyslím na budoucnost našich dětí.
Když to jím, přestávám se cítit sám sebou.
Dívám se do zrcadla a nepoznávám se.
Je mi mizerně.
Je mi fakt blbě. Cítím se sám.
Je toho na mě moc. Je to těžký.
Do prdele.
Radši to teď vypnu.
DEN 19
SNÍDANĚ
Dneska to nedávám.
Byl jsem fakt naivní, když jsem se do toho pustil.
Čím víc se do toho nořím,
tím víc svoji celoživotní lásku k tomuhle jídlu zpochybňuju.
Smažené kuře je všude
a ta zvířata se musí odněkud vzít.
Fujtajbl.
Ale co se děje za zavřenými dveřmi…
PROPAGÁTOR UDRŽITELNÉHO ZEMĚDĚLSTVÍ
…to se průmysl snaží držet mimo zraky veřejnosti.
Zjistil jsem,
že v Americe pochází téměř všechna kuřata z velkochovů.
A my je doháníme.
V Británii jsme na 95 %.
Velkochovy, tedy masivní chov zvířat,
začaly v USA, ale teď jsou hluboce zakořeněné i v Británii.
Je jich tu už víc než tisíc.
Jsou skryté, ale přibývá jich.
A teď tohle.
Jen hrstka firem dodává většinu kuřat
do všech supermarketů a fastfoodových řetězců v Americe.
Říká se jim Velké kuře,
a jedním z Velkých kuřecích států je Arkansas.
ARKANSAS JAKOU CENU MÁ KUŘE
Tam mám namířeno.
Konkrétně do města Springdale,
kde sídlí největší americký výrobce kuřat, Tyson Foods.
V Tyson Foods pracujeme bezpečně, zodpovědně a s radostí.
Páni. Když vidím propagační video Tysonu,
na kapitalistického korporátního obra se tváří fakt mile.
Naše vedení září skrze naše miliardové značky.
INVESTIGATIVKA
Krmíme svět jako vlastní rodinu.
Miliardová značka to skutečně je.
Tyson nastavil standardy pro masný průmysl.
Pokud chcete ve velkém kuřecím závodu vyhrát,
stačí hrát jako Tyson.
Jdeme na to, Alice.
Tyson byl průkopníkem…
KRMIVO – LÍHEŇ – KUŘATA JATKA – VÝROBKY – DISTRIBUCE
…vertikální integrace: vlastní všechny složky dodavatelského řetězce.
Od líhně přes kuřata,
jatka, až po výrobu produktů, jako jsou kuřecí nugetky,
a dokonce i kamionovou dopravu.
TYSON FOODS VÍTĚZÍ! POTLESK!
Přirovnala bych to k černé díře, která pohlcuje úplně všechno.
Je to způsob, jak mít všechny aspekty finančně pod kontrolou.
Díky, Alice.
Tyson má takové zisky,
že jejich model okopírovali téměř všichni velcí producenti kuřecího na světě.
V Británii jsou největšími hráči Moy Park,
Hook 2 Sisters a Avara Foods.
Ovládají asi 70 % trhu s kuřaty
a ročně zpracují 800 milionů kuřat.
Jo, a „zpracují“ znamená „zabijí“.
Požádal jsem Tyson o schůzku,
ale když slyšeli o filmu, přestali komunikovat.
Tak jsem si našel místní aktivistku,
která bojuje za práva pracovníků v drůbežárnách.
Řekne mi, co se tam děje.
- Ahoj, vítej v Arkansasu. - Díky!
LIDSKOPRÁVNÍ AKTIVISTKA
Provezu tě po městě,
abys pochopil,
- jakou tady má Tyson moc. - Dobře.
Staví tady silnice,
dávají peníze církvím a charitám.
Vidím. Sportovní centrum Tyson.
- Snaží se si to tady koupit. - Přesně.
Hele, drůbežárna…
Ano. Ale dovnitř nemůžeme, protože je to soukromé.
O Tyson Foods píšu už pět let,
ale uvnitř závodu jsem nikdy nebyla.
Státy jako Arkansas totiž mají umlčovací zákony.
Zákon zakazuje vkročit na pozemek Tysonu
za účelem dokumentace čehokoli souvisejícího s provozem.
Pokuta v Arkansasu je až 5 000 dolarů za den.
- Páni, to je obrovský! - Jo.
- Tady se vezou kuřata. - Ano.
Páni.
To je smrad.
Už jedou náklaďáky.
Jsou tam namačkaná. Bože!
Den co den, od rána do večera je zabíjejí.
Ale pak jdou klidně do kostela…
Bože. Jsou tu i peříčka.
- Jo. - Všude peří.
Ano.
Tak tohle mi zamotalo hlavu.
Mám z toho trochu vítr, je to přeci jen velká korporace.
- Jo. - A v Americe rozhodují peníze.
Tamhle je policie.
Policie je na místě.
Aby tyhle korporace mohly fungovat,
musí mít dobré vztahy…
- Jo, jasně. - …s politiky a policií a tak dále.
Je to docela děsivé.
Sledují nás, to je jasné.
- Jo, je to… - Rozhodně nás pozorují.
Policie zastavila tamhle o kus dál. Nevím, jestli kvůli nám.
Přejdeme? Jo, přejdeme.
Nechceme policii rozčílit.
Já jsem černoch, ty jsi Hispánka… Byli bychom nahraní.
Když jsem začala s touhle prací, ptala jsem se zaměstnanců:
„Co byste si přáli?“
Vždycky říkají:
„Chceme, aby se k nám chovali
líp než k těm kuřatům, co zabíjíme.“
To je síla.
Lidi si to neumí představit,
protože ti, co v těch závodech pracují,
toho legálně moc říct nemůžou.
Děje se to jen tady v Arkansasu?
Nebo po celé Americe?
Tohle se děje všude.
Je to problém celého masného průmyslu.
TAJNĚ POŘÍZENÉ ZÁBĚRY Z JINÉ DRŮBEŽÁRNY
Viděla jsem videa od pracovníků těch závodů.
Někteří zaměstnanci mají dorazit kuřata, která ještě nejsou mrtvá,
jenže na lince jich jede 175 za minutu.
Lidi pracují těsně vedle sebe s ostrými noži,
v kovových rukavicích…
Vykosťují kuřata
za tři až pět sekund, osm až deset hodin v kuse.
Říkají věci jako:
„Na odpočinek není čas. Chtějí ze mě udělat stroj.“
Jedním z největších problémů, kterým pracovníci čelí,
je odepírání přestávek na toaletu.
Linka se nesmí zastavit.
Když někdo potřebuje na záchod
a nedostane pauzu,
nakonec močí přímo na lince,
- počůrávají se. - No do prdele…
Slyšeli jsme o mnoha případech, kdy museli nosit pleny.
- To je prostě ponižující. - To snad ne.
Nikdo by neměl být vystavený takovému vykořisťování jen proto,
abychom si mohli dát kuřecí sendvič.
Je to odvážná žena, která se snaží něco změnit,
ale nikdo ji neposlouchá.
Fastfoody se nechodí dívat, jak to tu chodí.
Mně to přijde jako šílenství,
že se kuřata produkují takhle.
Ale oni to nevidí, takže jim to je jedno.
„Dáme si ještě stehýnka.“
Pracovníci v tomhle odvětví dělají
jednu z nejnebezpečnějších prací ve Spojených státech,
riskují životy za něco málo nad minimální mzdu,
v podmínkách, kdy můžou přijít o končetinu nebo skončit v nemocnici.
Jsou to obrovské stroje
a někdo je musí čistit.
Jednomu pracovníkovi v Alabamě to useklo hlavu.
Tyson se zřekl odpovědnosti,
protože šlo o pracovníka, kterého jim dodala agentura.
Takhle se distancují od nelegálních pracovních praktik.
FIRMY BOHATNOU, VŠICHNI OSTATNÍ TRPÍ
Znepokojující praxe se netýká jen zpracovatelen.
VYKOŘISŤOVÁNÍ V DRŮBEŽÁRNĚ
Otázky visí nad podmínkami v celém kuřecím megaprůmyslu,
včetně farem.
ANI PO SMRTI TO NEPŘESTANE BOLET
Jsou tam zaměstnaní nelegální pracovníci, uprchlíci,
a ti si na nic stěžovat nebudou.
Abych si to prostředí uměl líp představit,
spojil jsem se s jedním nelegálním pracovníkem.
Děkuju, že jste přišel.
Chytá kuřata
na farmách, které dodávají kuřata firmám v Arkansasu.
Je nás vždycky šest, co chytáme kuřata.
Za den chytíme 40 000 kuřat.
Vždycky dvě kuřata v každé ruce.
Moje prsty už na tom nejsou dobře.
Nedokážu je sevřít.
Někdy se nám ruce škubou i v noci,
jako bychom chytali kuřata i ve spánku.
Je to prostředí plné chemikálií,
a pracovníci mnohdy nemají ochranné pomůcky.
A kuřata jsou vzteklá, takže je to opravdu těžká práce.
Někdy prý kuřata chytají i děti.
Ano, často jsou to děti. 15, 16, 17 let.
Jeden chlapec v mojí skupině
měl horečky, kašel,
zarudlé oči, to všechno z těch chemikálií.
Plakal a jednou skoro omdlel.
Po setkání s Carlosem
jsem zjistil, že v roce 2023 americké ministerstvo práce
objevilo přes 100 dětí, zaměstnaných agenturou…
ZÁZNAMY MINISTERSTVA PRÁCE USA
…které nelegálně pracovaly v 9 velkých zpracovatelnách masa
včetně George's a Tyson Foods.
„Tyson Foods dodržuje veškeré pracovní zákony
a po všech svých partnerech vyžaduje nejvyšší stupeň odpovědnosti.“
Byl to člověk v mém věku.
Viděl jsem fyzickou daň, kterou si na něm ta práce vybrala.
Je to moderní otroctví.
Jinak se to nedá nazvat.
Průmysl dokázal zastřít kuřata závojem
a udělat z nich něco, co zní jako báječná komodita.
Až moc dobrá na to, aby to byla pravda.
A taky že není.
Věděl jsem, že je to složitý byznys,
ale setkat se s lidmi, kteří do toho opravdu vidí…
Opravdu to změní váš pohled
na jídlo, které…
milujete.
Je to velká věc.
A mám pocit…
Čím víc se do toho nořím,
tím víc mám pocit,
že se mi před domem začnou objevovat muži v černých oblecích.
DEN 20
Některé části kuřecího průmyslu jsou neuvěřitelně pochybné.
OBĚD
V Delaware proti němu vznikl odboj.
A TEĎ JDE DO TUHÉHO
„Vítejte v Delaware. Vždycky je tu co objevovat.“
Tu ceduli sem snad dali pro mě.
Protože přesně to dělám. Objevuju.
Ty bláho. Už mi to leze na mozek, lidi.
Začíná mi z toho kuřecího hrabat.
Kuřecí průmysl je v Delaware velký byznys
a jeho dopady se probírají i v rádiu.
Drůbežářský průmysl v našem státě produkuje tuny kuřecího odpadu.
Lidé, kteří žijí poblíž těch farem,
se obávají negativních dopadů na své zdraví.
Z rádia jsem se dozvěděl, že v Delaware jsou mraky kuřat…
276 MILIONŮ
…která produkují tuny sraček.
Promiň, mami.
Teď si představte všechna kuřata v USA.
Za rok by jejich slepičince pokryly celý Londýn.
A Edinburgh. To je hodně trusu.
- Čau, kámo. - jak to jde?
- Dobře. A ty? - Moc mě těší.
LOVEC ZNEČIŠTĚNÍ
Přivezl jsem déšť. Jak se vede?
Michael tu žije a bojuje.
Ukáže mi, o co tady jde.
Vidíš ty drůbeží haly?
- Jo. - Na koncích jsou větráky.
- Jo. - Nejsou tam jen kvůli chlazení.
Jsou tam proto, že ta zvířata žijí na hromadě trusu.
- Aha. - V novějších halách
je třeba 50 000 kuřat.
Takže trus z 50 000 ptáků,
a ten se nevyváží po každém hejnu.
Jenže z toho jde čpavek.
- No jo. - A ten čpavek…
Některá kuřata z toho oslepnou.
Takže se to musí větrat, protože jinak by kuřata pochcípala.
Jasně.
Když ten vzduch ale vypouštíte do okolí, co to asi působí?
Lidi dýchají toxický plynový guláš.
A to má zdravotní dopady.
Vidíš to? A vidíš, kde bydlí tihle lidi?
Kristepane! To je strašně blízko!
Tady bydlí válečný veterán. A co se nestalo, zatímco bojoval v Iráku?
Postavili mu u domu haly s kuřaty, co na něj foukají jedy.
To je puch!
- Tohle je tu každý den? - Každý den.
- Je to cítit i v autě! - Drží se to na oblečení.
Je to špatně. Tohle jsou krásné komunity postavené na zemědělství.
Neříkám, že zemědělství je špatné.
Ale hospodařit je možné i tak, aby to neničilo komunitu
a kvalitu života sousedů.
Nenapadlo by mě,
že to může takhle zásadně dopadat na lidi
skrze kvalitu vzduchu a vody, kterou pijí.
Nejde ovšem jen o ten zápach.
Tamhleta továrna,
to je jeden z největších zpracovatelů kuřecího odpadu v Delaware.
Tady se porcují miliony ptáků.
Ti se pak musí omýt.
Pak jsou tu vnitřnosti a ty další hnusy.
Možná to říkám trochu laicky,
ale jde o to, že tu odpadní vodu rozstříkávají po okolních polích.
Tady ale všichni berou vodu ze studny.
To snad ne! To je strašný!
Lidi tady nemůžou dýchat, pít vodu, chodit ven.
Děti jsou nemocné, mají astma,
aby bylo v obchodech levné kuře
za 99 centů nebo 1,99 dolaru za libru.
To si děláš srandu?
Je to velký problém. Průmysl je mocnější, než by měl být.
Společnost Mountaire, která je obviněná ze znečišťování vzduchu a vody,
se mimosoudně dohodla na urovnání hromadné žaloby
a zaplatila 205 milionů dolarů,
ale odmítla veškerou odpovědnost.
Podezřívám teď všechno.
Zuby si radši čistím takhle.
Už jsem fakt paranoidní.
Na začátku jsem o velkém kuřecím byznysu nevěděl vůbec nic.
Neměl jsem ani páru.
Netušil jsem, že se něco takového děje.
Jsem zklamaný sám ze sebe, že jsem o tom nevěděl.
Když je člověk přímo u toho, kouká, jak lidi bydlí hned u té fabriky…
Je to fakt smutný.
Chci s tím přestat.
Už to vážně nechci jíst. Mám toho po krk.
Jo.
DEN 21
Je to docela hezké,
když se sejdete s celou rodinou a sdílíte kbelík s kuřetem.
Jenomže za jakou cenu?
Začínám si to dávat na misky vah.
Dřív jsem o tom takhle nepřemýšlel.
Bral jsem to jako součást zemědělství.
Ale je tohle vážně nutné pro naše přežití?
Dřív bych řekl: „Vždyť je to jen kuře, o co jde.
Klid, lidi.“
Ale pak slyšíte příběhy lidí, kterých se to opravdu týká,
cpete se tím a pak se dozvíte, že máte na kuřeti závislost,
která se podobá závislosti na kokainu.
Je to šok.
Když se na něčem dá tolik vydělat,
často se s tím pojí i spousta tajemství, která je třeba skrývat.
Tady v Americe to vidím úplně jasně.
Ale doma v Británii…
Jak hluboko to sahá tam?
Velkochovy zvířat jsou pro životní prostředí enormně škodlivé.
Kuřata se krmí plodinami jako je sója,
jejíž pěstování se pojí s masivním kácením deštných pralesů.
Ve Velké Británii pak umělá hnojiva a pesticidy
způsobují rozsáhlý úbytek půdy.
Naše půda doslova mizí.
Vědci uvádějí, že máme jen pár desetiletí, než půda zmizí.
Bez půdy není jídlo.
Šlus, konec.
Jsem připravený.
Vypadneme odsud.
DEN 24
LONDÝN CÍLOVÁ ROVINKA
Zastavil jsem se v KFC.
Jdou na to chytře. Když si objednáte, vždycky se zeptají: „Ještě něco?“
- Zdravím. - Dobrý den.
Dám si Mini Variety Meal.
Ještě něco?
A ještě porci křidýlek.
Ještě něco?
- Díky. Na shledanou. - Na shledanou.
Vidíte? To jejich „Ještě něco?“
Nechtěl jsem toho tolik.
Tohle jídlo je fakt hodně problematické.
Tahle cesta mi otevřela oči.
Nemůžu ignorovat to, co jsem se dozvěděl.
Od návratu se hodně věnuju rešerším.
Vypadá to, že KFC je jak splašené.
Řetězec rychlého občerstvení KFC oznámil plány na 500 nových poboček
ve Velké Británii a Irsku během příštích 10 let.
Mo říkal, že nechce být investigativní novinář.
To chápu, ale myslím, že pokud se chce do toho odvětví opravdu ponořit,
bude si muset nasadit novinářský klobouk
a jít do toho naplno.
Dobrý den, vítejte v ústředí KFC.
Máte-li dotaz ohledně péče o zákazníky, stiskněte jedničku.
Všechny dotazy musí být podány písemně…
Nejde jen o to, jak mě osobně ovlivnil ten experiment.
Jsou jednička na trhu.
Chci s nimi mluvit o dopadech jejich produktů na zdraví lidí
a na životní prostředí.
Tohle je e-mail od KFC.
„Děkujeme, že jste podělil o informace o Vašem dokumentu.
Zní to jako zajímavý projekt.
Bohužel se nemůžeme podílet přímo, ale přejeme Vám hodně úspěchů
s Vaší tvorbou.
Děkujeme, že jste se ozval, a přejeme mnoho štěstí s filmem.“
Prostě ze mě udělali totálního kreténa.
Ale jeden průlom jsem udělal.
Velký šéf z Britské rady pro drůbež je ochotný se mnou mluvit.
Chtěli jsme se sejít v jednom velkochovu, který zastupují, ale řekl,
že je těžké se tam dostat.
Zajímavé.
Takže se sejdeme na téhle rozkošné městské farmě.
- Zdravím, Richi, jak se vede? - Fajn, díky.
Vytáhl jsem vás do Hackney, co?
To je fajn.
Vypadáte jako tajnej.
V Británii porážíme asi 20 milionů kuřat týdně.
ŘEDITEL BRITSKÉ DRŮBEŽÍ RADY
- Týdně? - Týdně.
Ale vezměte si to na počet obyvatel.
65 milionů lidí. Ne všichni jedí maso.
- Řekněme, že kuře jí 60 milionů Britů. - Jo.
To je týdně půl kuřete na osobu. To není tak moc.
V téhle zemi pořád existuje hlad.
Dokud nebudou všichni sytí,
na ničem jiném nezáleží.
A ano, musíme si dávat pozor na to, jak zacházíme
s lidmi, se životním prostředím, se samotnými kuřaty.
Ale to se dá řešit, a když to uděláme dobře,
máme zajištěný zdroj potravy pro celý svět.
Člověče, Richi, zníte jako politik. Ještě opusinkovat nějaké děti.
Jo, ale je to…
Během svého zkoumání
jsem viděl všechny aspekty kuřecího průmyslu.
Jedna věc, která mě opravdu zasáhla, je odpad.
Co v téhle zemi děláme s odpadem?
Naše odvětví čelí obviněním a kritice
ohledně nakládání s odpadem,
ale můžu říct, že veškerý odpad,
a teď mluvím o farmách, ne o zpracovatelských závodech,
je přísně kontrolován.
A co odpad ze zpracovatelských závodů?
I ten je přísně kontrolovaný,
aby nebyl nebezpečný a škodlivý.
- Takže v Británii se nic nešidí? - Ne. Není to výhodné.
Ale máte tady tu PR manažerku.
Za chvíli vám do toho skočí. „Můžeme to ukončit?“
- Snažíme se být dobrými sousedy… - Jo.
…a vyhnout se negativním dopadům.
Po rozhovoru se objevila zpráva, že producent kuřat Avara Foods,
firma, kterou Richard zastupuje,
čelí největší žalobě za znečištění životního prostředí
v britské historii
za údajné znečištění tří řek.
V povodí řeky Wye je přes 20 milionů kuřat,
která produkují víc trusu, než půda dokáže vstřebat.
Průmysloví chovatelé kuřat, od kterých berete maso do restaurací,
doslova smrtelně zamořili řeku Wye.
- Jak to jde, kámo? - Co nového?
Kokodák, ty kluku!
- Pojď dál. - Tak jak?
- Jo, kámo. V pohodě. - Pojď dál.
Byl jsi za tím Richardem, že jo? Jaký to bylo?
Jsem rád, že byl ochotný se mnou mluvit,
ale přišlo mi, jako bych mluvil s umělou inteligencí.
Na všechno mi odpovídal něco jako: „Co se dá dělat,
lidi potřebují jíst.“
„Mohli bychom dělat víc? Není to vyloučeno.“
A co z toho tedy vyplývá? Co bude dál?
Je to oříšek, protože se mnou nikdo nechce mluvit.
Odpověděli mi z KFC.
KFC Global.
- Tak to je něco. - Jo.
- Že jo? - Ukaž.
Je tu číslo. Měl bys jim zkusit zavolat.
- Zavoláme jim. - Jo?
Haló?
Tady Mo Gilligan. Psal jsem vám e-mail
ohledně filmu o smaženém kuřeti.
Haló?
Ztlumili mě.
- Určitě to někdo zvedl. - Fakt?
Haló?
Ten hovor nahrávám, abych ho mohl použít v dokumentu. Můžu pokračovat?
Aha.
Ty jo.
- Zavěsila. - Jo.
Ty kráso. Víš co?
Zvedla to a ztlumila si mikrofon.
- A poslouchala. - Jo, poslouchala.
To je úlet.
Je to nejblíž, co jsem se ke KFC dostal.
- Jo. - Nejblíž.
Dali jste tam číslo, lidi.
Proč tam máte číslo, když to pak stejně nezvednete?
Stejně jako jiné fastfoodové značky, i KFC své produkty propaguje
prostřednictvím influencerů s miliony sledujících,
kteří umí značku dostat k mladšímu publiku.
Čau, tady Niko. Teď jsem na farmě.
Niko. Toho mám rád. Je to fajn chlap.
Uvidíme, co se skrývá za kyblíkem.
Panebože.
Hele, tolik kuřat! A žádné klece!
Myslel jsem, že tu bude tak 4000 kuřat v jedné kleci.
Ne, tady žádné klece nejsou.
Zvířata se u nás mají velmi dobře.
Ukazují to v dobrém světle
skrze někoho, kdo má opravdu velký dosah.
Ovšem to, co se ukazuje, mají plně pod kontrolou.
KDE SE BERE KUŘE Z KFC?
KFC sem Nika přivedlo, když byla kuřata malá a roztomilá.
Bylo jim 15 až 20 dní. My jsme přijeli, když jim bylo 33 dní.
- Vám na těch kuřatech fakt záleží? - Ano.
A na těchhle?
Záleží vám třeba na těchhle třech ptácích,
kteří už se nemůžou postavit?
Neunesou svou váhu.
Přijde mi to hodně pochmurné.
Je to nová éra digitální manipulace trhu.
…ptáci mají spoustu prostoru na pohyb…
Je to něco jako greenwashing.
Nejspíš bude snazší odhalit váš tajný recept,
než zjistit, odkud berete kuřata a jak se k nim chováte.
Díky za pozvání. Farma je úžasná.
Otázka je, co vlastně skrýváte?
Našel jsem muže, jehož záběry vyprávěly jiný příběh než videa od KFC.
Poslal mi souřadnice.
Dnes se tam totiž se svým týmem chystá znovu.
Nenapadlo by mě, že kvůli kuřatům pojedu v noci
na nějaké souřadnice v Lincolnshiru.
Připadá mi to trochu šílený, nebudu vám lhát.
Připadám si jako opravdový novinář.
Něco jako Martin Kemp.
Tak se jmenuje, ne?
Ne, to je ten týpek ze Spandau Ballet. Ross Kemp.
V Lincolnshiru se poráží…
CO SKRÝVÁ KYBLÍK
…nejvíc kuřat v Británii.
Když chcete znát pravdu, stačí sledovat peníze. Jako u všeho.
A teď poslouchejte. Druhý největší producent kuřat v Británii
dodává 25 % kuřat, co jíme,
včetně části z těch, která končí v kyblících KFC.
Ale pozor.
Tahle britská firma ve skutečnosti patří
druhému největšímu americkému producentovi kuřat,
Pilgrim's,
a ten patří globálnímu králi kuřat, společnosti JBS,
která ročně vyprodukuje až pět miliard kuřat.
To bude on.
- Matthewe! - Zdravím.
- Jak je? V pohodě? - Rád tě poznávám, Mo.
Jak je? Pojď, nastup si.
Tamhle vlevo je farma KFC,
kam se dneska večer vrátíme.
Před třemi lety jsme tam natáčeli
a to video pak mělo nějakých 12 milionů zhlédnutí.
Bude zajímavé zjistit, jestli se něco změnilo.
Mám sraz ještě se dvěma kolegy.
Jeden je velmi zkušený profesionální investigativec.
Myslím, že je můžeme točit zezadu.
Ahoj.
- Ahoj. - Čau.
- Tohle je fakt hustý. - Jo.
Jako Call of Duty. Mám trochu strach.
- Čeho se bojíš? - Nevím, nikdy jsem…
- Bojíš se nás, že jo? - Máte kukly, kámo.
Tohle je farma Moy Park.
Přijdeme tam ze severní strany.
Jsou tam dva domy. Bydlí tam lidi.
Jaké to představuje riziko?
Největší riziko je, že se někdo rozhodně
jednat na vlastní pěst, když vás najdou.
Vím, že někteří farmáři mají pušky.
Už mi jednou sestřelili dron. Je to reálné riziko.
- Vážně? - Ano.
Ty jo.
Mně osobně už je to jedno.
Někdo to musí udělat.
Zkrátka do toho musíme jít.
Budu vás sledovat. Budu pozorovat. Nepůjdu dovnitř.
Máme tě zkusit přemlouvat?
- Rád bych šel… - Ne?
- …ale přítelkyně mi to zakázala. - Dobře.
Je brzy ráno a tým míří na jednu z farem Moy Park.
Opravdu se o ně bojím.
Možná mají jiná opatření, když sem někdo vnikne.
Chápete?
Jo, snad budou opatrní.
Jsem trochu nervózní.
Mám pocit, že se tu někdo objeví.
Já takovéhle věci normálně nedělám, chápete?
Jen volám, že už jsme tady.
Ukážu vám, co vidím.
Zatím se nám nepodařilo dostat dovnitř.
Jsou tu tři zámky
a navíc ještě tahle ochranná plomba.
Je to mnohem víc zabezpečené než před třemi lety.
Omlouvám se, že mluvím potichu. Nechceme na sebe upozornit.
Našli jsme popelnici,
ukážu vám, co je uvnitř.
Jsou to tak dvoutýdenní kuřata.
Ten smrad je příšerný. Musím zadržovat dech.
Popelnic je tu dost,
ale jsou taky zamčené.
Nechtějí, aby někdo natáčel ta kuřata uvnitř.
Všechny tyhle popelnice jsou plné a zamčené.
Takže… půjdeme pryč.
Zatím ahoj.
Práce, kterou Matthew a jeho tým odvedli,
rozhodně někoho podráždila.
Jak se cítíš?
No, opravdu se mi zdá, že místo aby řešili problém
těch frankenkuřat, která se neudrží na nohou,
neunesou vlastní váhu…
Místo toho, aby to řešili, jen přidávají další zámky.
To se děje po celé Británii.
Není to jen tahle farma.
Těch farem je spousta.
Je to skryté před zraky veřejnosti.
To je podle mě špatně.
Je to pořád to samé.
Není jen shoda náhod,
že jsme na té farmě našli pár zámků navíc…
A že mi nikdo neodpovídá na dotazy.
Je to prostě mocná věc.
Krátce po našem setkání
mi ti investigativci poslali záběry z farmy Avara, kam se dostali.
To je ta firma obviněná ze znečišťování řek kuřecím odpadem.
Vypadá to hrozně.
Člověk si nevyhnutelně říká,
že by žádné zvíře nemělo takhle žít, takhle trpět.
To jsou ta kuřata, která jím, a vy nejspíš taky.
To je krutá realita.
Po celou dobu našeho experimentu je celé odvětví tajnůstkářské,
všichni mlčí.
Když teď vidím, co se děje za zavřenými dveřmi, začínám chápat proč.
Levné kuře není vůbec levné.
Celosvětově se téměř tři čtvrtiny všech antibiotik
podávají hospodářským zvířatům,
aby se zabránilo nemocem vyskytujícím se na farmách.
Pokud v tom budeme pokračovat,
Světová zdravotnická organizace varuje,
že kvůli nárůstu antibiotické rezistence
bychom se mohli ocitnout v post-antibiotické době,
kdy by v současnosti léčitelné nemoci mohly znovu zabíjet.
DEN 28
Za 24 hodin bude experiment u konce.
Když to jím k snídani s touhle čepkou na hlavě,
přijdu si jako nejčernější černoch na světě, kámo.
Tohle jídlo…
už mi fakt leze krkem.
Ale stejně si dám ještě.
OBĚD
Je správné, že poslední jídlo si dám s klukama z jižního Londýna.
Jak to jde?
Čekal jsem nějaké překvápko. Poslední stehýnko!
VEČEŘE
Páni. Jo.
Klasická křidýlka, a tady novinka s barbecue omáčkou.
- Tohle už fakt nechceš, co? - Představte si ten poslední kousek.
- Gratuluju, kámo. Poslední porce. - Jo, díky.
Na co teď myslíš?
Určitě se potřebuju vrátit k sobě.
Některé ty věci mě fakt šokovaly.
Nemůžu dělat, že to nevím.
Nečekal jsem, že to bude takhle těžké.
Bylo to náročné. Poslouchat ty příběhy…
Byla to prostě síla. Chceš pak zůstat a bojovat.
Taky jsem si naplno uvědomil,
jak ty firmy spoustu věcí obcházejí kvůli ziskům,
a jak jim je fuk, kdo to odnese.
Pak taky člověk začne přemýšlet, když se dneska děje tohle,
tak jak to bude vypadat za pět, deset, patnáct let?
Dostal ses do dost temných míst.
Jsem na tebe pyšný, že ses na tu cestu vydal.
- Díky, kámo. - Jo.
Lidi, dokázal jsem to.
Po 84 porcích smaženého kuřete v řadě
je konečně čas to zabalit.
První jídlo, které není smažené kuře.
Mám kávu, ovesnou tyčinku a banán. Konečně.
Konečně!
Jdu za doktorkou Aboodovou,
aby mi řekla, co se mnou udělal měsíc na smaženém kuřeti.
- Tak jdeme na to. - Můžete.
- Přibral jste tři kilogramy. - Ty kráso.
- Přibral jste čtyři centimetry. - Cože!
- Tolik? Panebože. - Ano.
Cítím, že jste přibral…
- Taky to cítím. - …tuk.
- Jo. - Hluboký nádech a výdech.
Zatlačte.
Takže, Mo. Nejste tak veselý jako dřív, že?
Nejste plný energie.
Jo, ovlivnilo to moji náladu.
- Někdy jsem brečel, hroutil se. - To mě mrzí.
Jo.
Tady je skvěle vidět,
co s námi tohle jídlo může udělat,
a s mladými lidmi obzvlášť.
Je to znepokojivé.
- Já jsem to jedl jen 28 dní… - Ano.
Kdybych to dělal další měsíc, bylo by mi ještě hůř.
- Přesně. Představte si dospívající lidi. - Ano.
Ti tomu ještě tolik nerozumí,
nedokážou to do hloubky pochopit.
A pokud se takhle stravují běžně,
pak je pro ně ten pocit normální,
protože nic jiného vlastně nezažili.
Pamatujete si, jak jsme mluvili o genetické predispozici?
Vaše matka má v rodině cukrovku druhého typu.
Testy na diabetes máte vyšší.
Předtím vám vyšla hodnota 30, teď je to 32.
Nárůst o dva body se nestane jen tak.
Jednoznačně je to způsobeno tou stravou.
Pokud byste pokračoval stejně, jste na nejlepší cestě k diabetu.
Cukrovka je tichý zabiják.
Může způsobit slepotu,
- ztrátu končetin… - Dobře.
…postihuje srdce, mozek, vlastně všechno.
- Opravdu? - Není to jednoduchá nemoc.
Ale nebojte se.
Zatím se to všechno dá zvrátit.
Vážně?
Musíte správně jíst.
- A cvičit. - Jasně.
Chci zpátky svoje staré tělo a taky svoje staré já.
Přesně. Jestli vám můžu něco navrhnout,
jezte co nejvíc zelené zeleniny,
sem tam si dejte sklenici mrkvové šťávy.
Je to vážně dobré.
Ale no tak, paní doktorko. Kdo by chtěl navečer sosat mrkvovou šťávu?
O PŮL ROKU POZDĚJI
Nemůžu to nechat plavat.
Mám to jídlo fakt rád.
Kdybych se na tuhle cestu nevydal,
nikdy bych neviděl tu odvrácenou stránku.
Tolik lidí na tom různým způsobem vydělává…
A ti lidi nenesou vůbec žádnou odpovědnost.
A to mě naštvalo. Fakt mě to roztrpčilo.
Zastaralý slovo, co? Popravdě mě to fakt nasralo.
Nemůžu tvrdit, že už to nikdy nebudu jíst.
„Vítejte na Festivalu křidýlek.“
Ale určitě se na to budu dívat jinak.
Jaký křídla si dneska dáš?
Všechny, kámo.
Jo, určitě chci zkusit stánek Jerk Joint.
Nejjednodušší je jíst míň masa.
Doslova každý z nás
by měl jíst míň masa, bez diskuse.
Já nakupuju takhle.
Otočím obal, a když nerozumím seznamu ingrediencí,
tak to nejím a nekupuju.
Jsme to, co jíme, a velkému procentu nemocí se dá předejít,
když lidé jedí správně.
Klíčové je proto vzdělávání.
Potřebujeme, aby se tyhle firmy a naše vlády zlepšily,
co se týče poskytování správných informací spotřebitelům,
abychom opravdu věděli, co jíme.
Kvalitní, humánně vyprodukované,
udržitelné a zdravé jídlo by mělo být základním lidským právem.
Nevím, jaký to na vás bude mít dopad.
Třeba se začnete dívat na jídlo trochu jinak.
Ale už jen to, že se o tom začneme bavit,
je velmi důležité.
Firma Moy Park reagovala takto:
„Našim kuřatům se dostává nejlepší možné péče…
Víme o nařčeních vznesených po vniknutí na naši farmu.
Nezávislí odborníci zjistili, že zvířata jsou zdravá,
chovají se přirozeně a nijak nestrádají.
Naše farmy operují pod maximální kapacitou a podstupují nezávislé kontroly.
Zvířata nejméně třikrát denně kontrolujeme.
Farmy jsou rovněž biologicky zabezpečené.“
Firma Avara Foods píše: „90 % Britů konzumuje kuřecí maso…
Naše farmy snížily hustotu na 30 kg/m², což je 23 % pod zákonným limitem…
Jsme součástí komunity a záleží nám na zdraví řeky Wye.
Nařčení jsou pomýlená a prokazují především
nepochopení zemědělské praxe.
Za naší prací stojíme
a odmítáme tato nevědecká obvinění.“
Také firmy Tyson Foods a KFC měly možnost vyjádřit se
k našim tvrzením, ale nevyužily jí.
KFC v roce 2019 přijalo Závazek pro lepší kuřecí,
v němž přislíbilo zlepšení životních podmínek kuřat
a ukončení chovu rychle rostoucích kuřat do roku 2026.
Posléze se přidaly i firmy Popeyes, Nando's a Wingstop.
Všechny svůj závazek v únoru 2026 stáhly
a založily si Forum udržitelných kuřat,
které ovšem regulují…
jen samotné firmy.
Lidé se ale bouří…
Čau. Jsem Mo Gilligan.
Jsem tady před Parlamentem s partou z Bite Back.
Chceme spravedlivější a zdravější potravinový systém.
Prosím, zavažte se ke zlepšení environmentální politiky
a ochraně britských řek.
Tohle jsou kuřata z volného chovu.
Když sem přišel, byl poloviční.
Bože můj!
Ty jo!
Nikdy jsem kuře neměl v ruce.
Je to fakt krása.
NESMAŽ MĚ! BUĎ VEGAN!
Překlad titulků: Sára Foitová