Downloaded from YTS.BZ
- Å, de er så søte. - Ja, det er småtassene våre.
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Hjelpe meg!
En kylling!
Det er det mest oppdrettede landdyret på planeten.
Det regnes som magert, grønt og sunt.
Næringen gjør alt den kan for å gjøre det uimotståelig.
Syttiåtte milliarder kyllinger slaktes hvert år.
Kyllingnæringen er verdt 250 milliarder dollar.
Den drives av vår forkjærlighet for billig, deilig, fritert fastfood-kylling.
London, få høre dere, for faen!
Det er to ting jeg ikke kan leve uten. Å få folk til å le og kylling.
La meg fortelle dere om kyllingsjapper. De gode har skuddsikkert glass.
Du vil dø for kyllingen. Et gratis råd der.
Helstekt, i curry, med jerkkrydder…
Men den store favoritten min,
og her kommer en stereotypi om svarte mennesker om tre, to…
Fritert kylling.
Siden min første bit for 30 år siden
har fritert kylling tatt helt av.
Vi er i kyllingsjappas tidsalder, og folk er helt besatt.
Kylling sees på som det grønne, sunne alternativet. Det er det ikke.
Akkurat nå regnes 36 % av alle barneskolebarn som overvektige.
Det advares mot fjærfenæringens innvirkning på miljøet.
Hold kjeft.
Jeg er en standupkomiker som har elsket denne retten hele livet,
og vil vite hva som foregår.
Så jeg skal gjøre et eksperiment med helsa som innsats.
I 28 dager skal jeg bare spise fritert fastfood-kylling.
Jeg skal over Atlanteren.
Jeg drar fra Sør-London til sørstatene i USA.
For pokker!
Jeg vil finne ut hva denne maten gjør med kroppen og hodet vårt.
Å gud.
Og om denne fuglen virkelig fører oss på ville veier.
Kylling til frokost.
Det skjer ting folk ikke kan forestille seg,
fordi ingen slipper inn.
Å, som det stinker!
De vil ikke at folk skal stille spørsmål.
Vi deltar i et eksperiment,
og næringen tar bokstavelig talt livet av oss.
Å gud.
Jeg spiser kylling og holder på å bli gal.
Jeg tror ikke du skjønner at jeg ikke gjør slikt.
DEN STORE KYLLINGFABRIKKEN: EN FASTFOOD-KONSPIRASJON
DAG 1
DEN FØRSTE BITEN
Ok. Første måltid.
Jeg begynner med en kyllingsandwich.
- Kyllingsandwich med ost. Og saus. - Takk.
Dag én, måltid én.
Klokka elleve på formiddagen. Jeg føler meg litt skitten.
Eksperimentet er at jeg skal spise fritert kylling i en måned.
Til frokost, lunsj og middag.
Ha litt saus på.
Og en del av meg tenker: "Herlig! Kom med vingene!"
Jeg dypper den i saus.
Den som oppdaget at man kan spise vingen til denne fuglen…
Det er på nivå med den som oppdaget melk. Noen der ute bare… og…
"Smak på det!"
Genialt.
Det var saker.
Jeg er helt i himmelen nå. Jeg gliser bare. Det var kjempegodt.
Herlig. Da var den første i boks.
Pang. Bare 83 igjen.
Den neste måneden blir det ikke trening eller hjemmelaget mat.
Hvert måltid skal være fritert fastfood-kylling.
Heldigvis er valgmulighetene større enn noen gang.
Da jeg var barn på 90-tallet, var det fish and chips som regjerte.
Så kom den friterte kyllingen. Jeg husker bare én kyllingsjappe fra oppveksten.
Nå fins det en gate i Sør-London som har mer enn 20.
I Storbritannia er det over 6000.
Sentralt i London finner man de mer gourmetaktige.
Man har importerte kjeder. Ting fra USA.
Når man beveger seg lenger ut, har de ikke navn lenger. DFC…
MFC… Vi vet at FC er "fried chicken", men hva står M-en for?
Hva med M-en? Hva, hva? Se, PFC.
Det må være "perfekt fritert kylling". De har kebab.
Det er sikkert en til rundt hjørnet.
KHF, hva faen er det?
Denne fuglen er big business.
I Storbritannia bruker vi hver dag over 12 millioner pund på fritert kylling.
Det er en Premier League-spiller!
Dette handler ikke bare om å spise fritert kylling. Jeg vil lære alt om det.
Og ingen Netflix-dokumentar uten eksperter
i pent belyste rom som forklarer meg ting jeg ikke vet.
Og… action.
Vi elsker fritert kylling.
Det er det hurtigst voksende fastfood-kjøttproduktet i verden.
Wingstop har ankommet.
Og det er definitivt drevet av sosiale medier.
- Sitronpepper. - Sitronpepper. Skål.
Kjendisene elsker det.
På TikTok ser jeg folk som danser i kyllingsjapper,
eller skoleelever som samles utenfor dem.
Dette er dagens fritidsklubber.
Vi går inn til prepperne.
Det er puls og spenning.
Herregud! Eddie ga meg en KFC-jakke!
Og det er trikset her. Det er kult og edgy, men rimelig.
Men det er så mye som skjer bak kulissene
som jeg ikke tror merkene ønsker å minne forbrukerne på
eller gi dem kunnskap om.
Ok, Kate.
Men nå er det lunsj.
- Kan jeg sitte her? Takk. - Klart det.
Hvor ofte er dere her?
Hun var her i går.
Hva om jeg sa at jeg må spise denne maten hver dag til frokost, lunsj og middag?
- Jeg tror at du dør. - At jeg dør?
- Bare av å spise kylling? - Hver dag.
Kom an! Spise kylling hver dag.
Dø? Hva i helsike snakker hun om?
La oss spole tilbake.
TO DAGER TIDLIGERE
Før jeg la ut på denne kyllingmaratonen, gikk jeg til en lege.
- Kan du gå på vekta? - Ok.
Stå rett opp og ned.
Jeg heier på kylling.
Jeg elsker Nando's. Man kan…
Jeg har til og med laget innhold for McDonald's og Nando's.
Du kan ikke teste lojaliteten min.
Noen vil se på dette og tenke:
"Du er en del av kyllingmafiaen."
Og jeg sier: "Ja, det er jeg." Det er nydelig. Kom an.
Ingen annen mat gjør seg i bøtte. En bøtte burgere? Det høres ikke godt ut.
Men en bøtte fritert kylling?
Før spiste vi det når vi skulle kose oss. Det føltes som rikdom.
Jeg husker da mamma kjøpte en bøtte KFC,
og det fulgte med iskake.
Vi tenkte: "Vi er rike! Du kan bare holde kjeft."
Nå kommer det et stikk.
Har du noen helseproblemer?
- Ikke som jeg vet om. - Ikke noe som går i familien?
- Mamma har diabetes. - Type 2?
- Ja. Bestefar hadde det også. - Ok. Det går altså i familien hennes.
Pust dypt inn.
- Jeg er 37 nå. - Bra.
Man begynner å tenke på sine nærmeste, dem man har rundt seg.
Man tenker på helsa.
Og ut! Ta i.
Jeg er nysgjerrig på hva det vil gjøre med kroppen min.
- Leveren din er nydelig. Den er virkelig… - Er det sant?
Ja. Helt utrolig.
Og diabetes-testen er fullstendig negativ for deg.
- Det er bra. - Fantastisk.
- Du er en sunn og sprek mann. - Wow.
Og jeg ønsker deg masse lykke til.
Hva syns du om at jeg gjør dette?
Vel…
Var jeg deg, ville jeg ikke gjort det.
Ok.
Bevegelse registrert utenfor døren.
Kyllingen min er her.
Det er noen ved døren.
- Takk, sjef. - Vær så god.
Kylling til frokost.
Fritert kylling er populært fordi det er godt. Sånn er det bare.
Det er ikke noe galt i å spise fritert kylling av og til
hvis den er hjemmelaget.
Men vi snakker om fastfoodkjeder
som selger ultraprosessert kylling.
Alt behandles med kjemikalier
og blir gjort så velsmakende som mulig.
Den burgeren var så deilig.
Jeg er ikke sånn: "Jeg er veganer. Jeg kjemper for kyllingens rettigheter."
To mini-kyllingburgere.
Nei, bror. Det er nok av dem til alle.
Heldigvis kan de ikke fly.
Å spise ultraprosessert mat i en hel måned
kan høres ekstremt ut.
Men det har blitt estimert
at mer enn 50 % britenes kosthold
består av ultraprosessert mat.
Det var nydelig, mann.
Mo aner ikke hva som kommer til å skje med kroppen og hodet hans.
Jeg ville ikke skremme ham før han begynte.
DAG 3 FROKOST
DAG 3 LUNSJ
DAG 3 MIDDAG
I Storbritannia har folk spist denne maten siden KFC kom fra USA på 60-tallet,
nesten ti år før McDonald's inntok det britiske markedet.
Men nå kommer det noe nytt til handlegatene.
Det er en invasjon av store amerikanske kyllingkjeder.
Fordi det er store muligheter her,
tenker amerikanerne: "Her kan vi håve inn.
Vi kommer med merkene våre, og folk står i kø.
Bare vekst, vekst, vekst."
Det stemmer, Kate. For ikke å nevne at bare KFC og McDonald's
skal pøse ut to og en halv milliard pund
i Storbritannia de neste fem årene.
Det er mange milliarder.
Jeg skjønner det.
Jeg skjønner hypen rundt de amerikanske kjedene,
men jeg lurer på hvordan fremtiden vår vil se ut
hvis vi fortsetter på det amerikanske sporet.
Så jeg drar over dammen for å se hva som kan være på vei hit.
Men før jeg drar,
er det tid for et siste måltid med gutta på en gammel favoritt.
Ikke hat meg
Ja da.
Gå til Katie
GUTTA
Gi meg fire vinger Og en jordbær-Mirinda
Mo er en av mine nærmeste venner.
Det er sprøtt at vi pleide å sitte på kyllingsjappa, bare vi to,
og se verden gå forbi og snakke om livet.
Det er tredje gang jeg spiser fritert kylling i dag.
Tredje?
Det er et eksperiment for å se effekten av fritert kylling av fastfood-typen.
- Hva? - Hver dag?
Hver dag. Alene.
- Hva? - Det er galskap.
- Frokost, lunsj og middag. - Hvorfor?
Fordi vi har vokst opp med denne maten.
Jeg vil vite hva som er i den.
Hva som skjer bak kulissene.
Vet du hva… Wow.
Jeg vet ikke hva jeg skal si. Jeg må være ærlig.
Det er ganske voldsomt.
Jeg tror ikke du har tenkt gjennom helsekonsekvensene.
Hva bekymrer deg mest?
Jeg sliter med stigmaet som er knyttet til
en svart mann som spiser fritert kylling. Folk reagerer sånn: "Å, fritert kylling?"
Jeg forstår det, men jeg forstår også at du har gode intensjoner.
Dette er en guttedrøm for ham. Men for meg høres det ut som et mareritt.
- Ta vare på deg selv. - Ja.
- Det blir intenst for deg. - Ja.
Du kan ringe meg, FaceTime meg, hva som helst.
Bare vit at jeg støtter deg uansett.
Jeg støtter deg, ok?
- Takk, kompis. - Kom igjen, bror.
Han tror han ikke vil få noen problemer.
Må pakke sokker. Det blir aldri nok sokker.
Han tar nok feil.
Beklager. Kyllingen får meg til å fise.
Jeg er bekymret.
Som en trompet.
Jeg tror ikke han vet hva han har begitt seg ut på.
HOUSTON ER INSPIRERT
Er det bilen min?
Kom, vi må få oss litt fritert kylling. Denne er stilig, ass.
De største kyllingkjedene i verden er fra USA.
Jeg snakker om KFC, Chick-fil-A, Popeyes, og jeg legger til McDonald's,
som selger like mye kylling som storfekjøtt nå.
Til sammen har disse fire kjedene over 2500 restauranter i Storbritannia,
men her er det over 22 000.
Jeg skal reise rundt i USA, og jeg begynner i Houston,
den moderne friterte kyllingens hovedstad.
UTSKYTNINGSRAMPEN
David sendte meg nettopp en melding.
"Her er noen av matanbefalingene mine i H-Town."
H-Town, ikke sant? Prøver å snakke som kidsa.
Church's Chicken, siden 1952.
Vi går for tre biter. Kan jeg få noen strimler også?
Jeg liker at det ikke er glamorøst.
Da jeg parkerte, så folk på meg og bilen.
"Hvem faen er det der?"
Da vet du at maten er god.
Når maten er farlig, er den god.
- Tusen takk. - Ha en fin dag.
Oppdraget mitt i dag er å spise så mye kylling som mulig.
Vi har Frenchy's, klassisk sørstatskylling.
Det er visst Beyoncés favoritt.
Spørsmål.
Bonchon.
MER LUNSJ
- Det smaker. - Jepp!
Pok Pok Po?
Jeg er i kyllinghimmelen.
ENDA MER LUNSJ
Med indisk krydder. Det er som å være i kylling-FN.
- Du er sjefen. - Du er sjefen!
Det er så mye mat.
Vi prøver en til før vi drar.
Jeg føler at eksperimentet ikke startet hjemme.
Men nå starter det.
Jeg har spist all slags kylling nå. Hva blir det neste?
Vent litt, vennen. Onkel Mo ringer.
Hva skjer?
Vent litt. Gå til mamma.
Gå til mamma. Ok.
- Hva sier du? Hva skjer? - Jeg spiser mye kylling. I går kveld…
- Ja. - Bror…
Jeg fikk diaré!
Helt vill diaré. Herregud.
Måtte du ta av deg sko og sokker?
Det var det jeg gjorde. Jeg tok av meg alt.
Jeg sa til meg selv: "Hvorfor spiser jeg denne dritten?"
- Hjemme gikk det fint. - Ja.
Men all den kyllingen ble for mye for meg.
Jeg har aldri tenkt over det før,
men etter å ha hatt en runde magesjau begynte jeg å lure.
Hva er det egentlig i denne kyllingen?
New Orleans, mann.
For et sted.
Jeg skal lete etter svaret
i frysedisken på et supermarked i New Orleans.
Hvordan går det, damer? Hvor finner jeg frosne kyllingbryst?
For akkurat som hjemme
er kyllingen du kjøper i butikken, den samme som fastfoodkjedene bruker.
Men i Amerika tilsetter de noe ekstra.
Kyllingkraft, kyllingsmak, isglasur.
Du kan trenge en handlevogn.
Pause! Hva i heiteste linindustrien er dette?
Ja, det kan jeg. Har du sett hva som er i kyllingen?
- Det er mye rart, ja. - Det er kyllingkraft i kyllingen.
Du har spist mye kylling, men du har ikke smakt kylling.
Du har smakt det de har i og på kyllingen,
for kylling smaker ikke noe lenger.
Skitt.
Det begynte med konkurransen "Morgendagens kylling".
Det skjedde rett etter krigen.
De ville ha kyllinger som vokste fort,
som hadde mye brystkjøtt,
som omdannet fôr til kjøtt på en effektiv måte.
Men det de ikke testet, var smaken.
- Hvordan vet du dette? - Jeg skriver bøker om smak.
- Du er den ekte Flavor Flav. - Det stemmer. Jeg er den ekte.
Mark fortalte meg resten.
Den amerikanske kyllingnæringen fortsatte å avle frem kyllinger
for at de skulle bli så store som mulig og vokse så raskt som mulig.
Land i hele verden, også Storbritannia, fulgte etter.
På bare 80 år har kyllinger gått fra dette til dette.
Hadde babyer vokst like fort,
ville en to måneder gammel unge vært like stor som en voksen gris!
Før brukte kyllingene 16-18 uker på å nå slaktevekt.
I dag tar det seks eller seks og en halv uke.
Dagens kyllinger er kjempebabyer. Som kalvekjøtt med endra mindre smak.
Det er billig og lett tilgjengelig, men smaker ingenting.
Det er som potetgull. All smaken er krydder og aroma.
Så det du sier,
er at det jeg har spist,
er en smak som vi har tilsatt opplevelsen av å spise kylling.
Du har ikke smakt det naturen har skapt, men det vi har skapt.
Se på dette. Like stort som hodet mitt.
Nå skjønner jeg hvorfor det er kyllingkjeder overalt.
Fuglene vokser raskt og selges billig, og fordi de smaker lite,
kan man få dem til å smake som hva som helst.
Det var faktisk jævlig godt.
Popeyes, grunnlagt i New Orleans
og kjent for smakene sine,
tar nå over britiske handlegater.
På bare ett år
kjøpte vi briter 8,7 millioner av kyllingsandwichene deres.
Det er én hvert tredje sekund.
Da Popeyes lanserte kyllingsandwichen i USA,
gikk den viralt, og folk gikk berserk.
Mye dårlig oppførsel.
I LA krasjet to personer som ville kjøpe sandwichen,
som har tatt helt av på sosiale medier.
I Maryland ble en køsniker drept.
Amerikanerne begynte å fyre løs mot Popeyes
og stilte spørsmål om hva sandwichen egentlig inneholdt.
Hvis du elsker kylling fra Popeyes
Da trenger du en sånn.
Dette er den store vinneren
med flest ingredienser av alt jeg har anmeldt: 142 ingredienser.
Hvorfor er dette lovlig?
HELSEPROFESSOREN
Fritert kylling, her kommer vi.
Disse selskapene gjør alt de kan for å gjøre det billig,
for å gjøre det lettvint, for å få det til å smake uimotståelig.
Folk har blitt skremt, for å spise dette kan få alvorlige følger for helsen.
Hvis du ser på ingredienslisten
og ser 45 ingredienser, og det er kjemikalier du ikke har hørt om,
er det trolig ultraprosessert.
Dimetylpolysiloksan. Det er en ingrediens i Silly Putty!
…samt masse frøolje og naturlige og kunstige smakstilsetninger.
"Naturlige og kunstige smakstilsetninger." Det er et spørsmålstegn,
for det er kjemikalier de ikke må oppgi.
Og de kjemikaliene er kanskje ikke regulert,
fordi det er et smutthull i de føderale forskriftene i USA.
Det var godt.
Når de regulerer tilsetningsstoffer i Europa,
ber de selskapet om å bevise at det er trygt.
I USA gjør de ikke det.
Selskapene avgjør hvilke kjemikalier som er trygge.
Hvorfor tillater egentlig myndighetene dette?
Disse matvarene fremmer kroniske sykdommer.
De er et problem for folkehelsen.
Vitenskapen som ligger bak maten vår…
Jeg trodde ikke den gikk så langt.
Vet dere hva? Jeg skal være ærlig.
Det er sykt. Men samtidig…
…er det noe ved det som er jævlig genialt.
Jeg kan ikke sitte her og late som om: "Dette går ikke an!"
De har lurt systemet, mann!
Ok. Jeg har sjekket,
og dette er hvordan de lager fastfood-favoritten vår, nuggeten.
Kyllingdeler blir kvernet i fabrikken
og blandet til en tykk masse.
Den blir så blandet med tilsetningsstoffer og krydder
for at kjøttet skal smake kylling igjen.
Det gjør nuggetene deilig møre
og holdbare nok til å sendes rundt i verden.
Matforskerne har funnet den perfekte kombinasjonen av salt og fett
som gjør maten ekstremt velsmakende, slik at du aldri får nok av den.
Det fins til og med en skala som måler uimotståeligheten. Se her.
Måltidene jeg har spist? De sprenger skalaen.
Hjernen vår er ikke skapt for å håndtere
den typen matopplevelse uten å spise for mye.
Det er ikke tilfeldig at når markedet blir dominert av ultraprosessert mat,
ser man en økning i spiseforstyrrelser og fedme.
Så det er ingen tvil om
at de designer maten for å få deg til å spise så mye som mulig.
Konkurransen er så hard at kjedene sørger for at du velger dem
ved å ansette sanseforskere. Og jeg har fått en av dem til å møte meg
og avsløre noen av hemmelighetene sine.
Hvis du gjør dette, og det er snakk om fritert kylling,
antar jeg at du er svart. Skjønner du hva jeg mener?
Å, jøss!
Hun så ut akkurat som jeg trodde.
- Hei, står til? - Hei, Mo!
- Hvordan går det? - Hyggelig.
Du ser ut akkurat som jeg trodde. Så gøy.
Ok.
- Ok. - Her skal magien skje i dag.
Jeg har hørt at du er den store eksperten når det gjelder kyllingsmak.
Du er din egen ekspert. Du er ekspert på hva du liker.
Men jeg er faktisk sanse- og forbruksforsker.
- Du har grader og greier. - Det har jeg. Flere grader.
Ja, si det til dem. Dette er ikke TikTok.
Det er ikke TikTok. Jeg er forsker og matkjemiker.
Jeg ser for meg en som deg i labfrakk, og så er det: "Voilà, der har vi det."
Jeg har definitivt en gal vitenskapsmann i meg.
Jeg jobber med sansene, men også det følelsesmessige aspektet.
Slik at folk vil bestille og spise det igjen og igjen.
Dere går inn i hodet på folk.
Sanseforskere i hele verden bidrar til å perfeksjonere alt ved kyllingen.
Grillsmak.
Silke har jobbet for en av USAs største fastfood-kjeder,
som nå kommer til Storbritannia.
En av spesialitetene hennes?
Sprøheten.
Vi ser etter noen markører som signaliserer
at dette er et uimotståelig produkt. For hva skjer da? Kundene kommer tilbake.
La oss ta en bit og se hvordan det høres ut og kjennes.
- Det var knallgodt. Hjelpe meg. - Ja.
For kundene signaliserer lyden ferskhet og kvalitet,
men den påvirker også belønningssenteret i hjernen.
Jeg har ikke noe sug etter det, men når jeg spiser…
Da kommer belønningssenteret og sier: "Dette er godt."
Dopaminet får ansiktet mitt til å lyse opp.
- Det er som crack. Jeg har ikke prøvd det. - Det er bra.
- Men ja. Har du prøvd? - Nei.
Jeg liker deg. God stemning.
Yo.
Ja, bror. Hva skjer?
Det går bra. Lager en rask matbit. Hva sier du?
Jeg har møtt mange eksperter de siste dagene.
- Jaså? - Ja, mann.
Visste du at en av ingrediensene også brukes i kondomer som glidemiddel?
Nei! Kom an, mann.
- Seriøst, kondomer? - Hvem skulle trodd at det var i burgere?
Kompis… Vent litt.
De gjør så mye kunstig med det
for å gi deg en bedre opplevelse og få deg til å komme tilbake.
Du har fått masse info.
Hva syns du om å spise så mye kylling nå?
Jeg vet ikke.
Jeg tror det går greit.
Det er bra at han ser ut til å ha det gøy.
Men som komiker går han alltid inn i rollen som den muntre fyren.
Jeg er litt redd for at det kan være noe bak fasaden.
Jeg spiser kyllingstrimler Kylling ned i dippen
Kylling, jeg slikker det av fingra
Det har gått halvannen uke, og jeg koser meg. Men jeg skal være ærlig.
Ikke noen fangst, partner!
Jeg klarer ikke å riste av meg ubehaget
ved å være en svart mann som spiser kylling på kamera.
Hvor kommer det fra?
Jeg vet en jeg kan spørre.
Jeg går til den friterte kyllingens røtter på søndagsmiddag i en kirke.
Her tilberedes kyllingen raskt, men med sjel.
Halleluja
Kan jeg få det store stykket?
Tusen takk.
Det å være her og se alle samles…
Det er fritert kylling, men det er mer enn det.
Det handler om å spise sammen med familien.
Kjærligheten som ligger bak.
Det er interessant hvordan noe så enkelt har blitt
glamorisert av store selskaper
med grime-musikk og kjendiser med på laget.
Noe som gjør meg trist, er at folk nå spiser fritert kylling
uvitende om de geniale svarte kokkene som perfeksjonerte retten.
Vi besøker et plantasjehus som ble bygget før borgerkrigen.
I gamle dager laget slavekvinner fritert kylling til plantasjeeierne.
Etter avskaffelsen av slaveriet på 1860-tallet
fortsatte afroamerikanere å perfeksjonere og selge retten.
Men hvite amerikanere begynte å gjøre narr av det
og framstilte svarte mennesker som kyllingtyver.
I 1915 kom En nasjons fødsel, den største filmen på den tiden,
med sin nedsettende fremstilling av svarte amerikanere som spiste kylling.
Det bidro til å sementere stereotypien. Enkelte restauranter
brukte den til å markedsføre seg.
Så kom oberst Sanders på banen.
Jeg var bare 40 år gammel,
og jeg utviklet en blanding av elleve krydder og urter
og en spesiell frityrmetode. Og jeg fikk et helt enestående produkt.
KFC, da jeg vokste opp…
Jeg trodde nesten at obersten oppfant fritert kylling.
Hvordan kom han inn i bildet?
Han drev en bensinstasjon og hadde også en restaurant.
Det var der det startet. Hvis du er en fremstående borger,
kan du bli Kentucky-oberst. Det er Kentuckys fortjenstorden.
- Er det sant? - Ja. Og han utnytter det.
Den hvite dressen var en slags plantasjeeier-uniform.
For illusjonen er: "Jeg har svarte mennesker som gjør alt for meg."
Han var god på PR.
Men han spilte på en dypt rotfestet sørstatsnostalgi.
Det var betryggende for mange av kundene hans.
Mange steder gjør det fortsatt. De spiller på sørstatsnostalgien.
Og "Make America Great Again", som ikke var "great" for mine forfedre.
Han spiller på alt dette og tjener masse penger.
Selv etter at han solgte selskapet for en pen sum,
fortsatte de nye eierne på den samme måten og gikk enda lenger.
Wow.
Nå er KFC verdens største kyllingkjede
med restauranter i 149 land.
Japanere spiser KFC til jul.
Jeg er i Bloemfontein for å besøke Kentucky Town. Nå skjer det!
På verdensbasis omsetter de for 27 milliarder pund hvert år.
Det er mange vinger!
KFC har vært størst i Storbritannia i lang tid.
De er dominerende i handlegatene, men også langs motorveiene.
De planlegger å bruke 1,5 milliarder de neste årene
på å styrke posisjonen sin.
De prøver å vinne terreng for å holde seg på toppen.
Jeg er nesten halvveis i eksperimentet,
og det er ikke så gøy lenger.
Fritert kylling og kaffe.
Jeg har spist denne maten i ti dager nå, ikke sant?
Maten er veldig god.
Men jeg kan se vektøkningen.
Det er ikke hyggelig å se seg i speilet og se…
Man tenker bare: "Oi."
Jeg er definitivt ikke meg selv.
Jeg er ganske slapp.
Det er mye hardere enn jeg trodde det skulle være, for å være ærlig.
Etter hvert vil han kjenne seg oppblåst.
Sliten.
Det vil gå ut over fordøyelsen.
De gode bakteriene der inne, mikrobiomet, vil komme i ubalanse.
Jeg forventer at han begynner å få vondt i magen,
kanskje endringer i avføringsvanene,
væskeansamlinger, stort søvnbehov eller dårlig søvn.
Mikrobiomene produserer velværehormoner som serotonin.
Så følelsesmessig vil han bli påvirket.
Jeg har spist 42 måltider,
og jeg må innrømme at legen har helt rett.
Klokka er ett om natta. Jeg spiste veldig sent.
Dette er en av de første nettene der jeg ikke får sove.
Jeg er lys våken og i helspenn.
Det fucker med hodet ditt, mann.
Jeg tenker først "dette er den beste maten som fins",
men andre ganger har jeg bare lyst på frukt.
Iblant har jeg lyst til å gi opp.
Iblant sier jeg til meg selv: "Jeg spiser ikke mer fritert kylling etter dette."
Du vet.
Klokka er ett om natta, og jeg får ikke sove på grunn av fritert kylling.
Ny dag i dag.
Frokost, kyllingstrimler.
De har fremstilt kylling som tryggere eller bedre for deg enn rødt kjøtt,
og det kalles helsevasking.
Men forestillingen om at en kyllingnugget
er tryggere enn en Big Mac…
Det er tvilsomt.
Den får deg bare til å spise og spise og spise.
Mat som fritert fastfood-kylling…
Hvor ille kan det være?
Men akkurat nå ser vi at bare i Amerika dør det én person hvert fjerde minutt
av sykdommer relatert til ultraprosessert mat.
Og det skjer ikke bare i vestlige land.
Det er en global helsekrise.
Dette året har vært et vendepunkt.
Det fins nå flere barn med fedme enn barn som sulter.
I verden.
HILSENER FRA CHICAGO
KYLLINGFELLA
Jeg er i Chicago, der fastfoodpioneren McDonald's har hovedkontor.
Jeg tror ikke jeg klarer alt.
Jeg skal møte en Chi-Town-beboer
som skal vise meg hva fastfoodkjedene har gjort med nærområdet hennes.
- Hei, Mo! - Hvordan går det?
- Bare bra. - Takk for at du ville møte meg.
Blir du også kalt Mo? Fra én Mo til en annen.
Dette er Oak Park, et av de penere område i Chicago.
- Det er veldig vakkert. - Ja.
Det er mange forretninger her, men det er søte bakerier
og etniske spisesteder, som tacosjappa der borte.
Alt er finere her ute, så det er dyrere.
Men vi er på vei til West Garfield Park,
hvor jeg vokste opp.
Du vil se forskjellen.
EL MOUINE MAT- OG KJØTTMARKED
Jeg kaller det en matørken.
Det er fastfood overalt.
I et nabolag er det McDonald's, Taco Bell,
Wendy's, Popeyes, Domino's og Subway.
Men hvor er dagligvarebutikken?
Det er en av dagligvarebutikkene.
Det er bilder av dagligvarer utenfor,
men når du går inn, finner du bare potetgull og juice og sånt.
- Ingen gulrøtter? - Ingen gulrøtter.
Sopp? Tomater?
Nei. Kanskje egg på en av de bedre.
Det er sprøtt. Hos oss er egg et minstekrav.
Slik ting er, må du bare ta det du får.
Begrepet "matørken" kommer fra Storbritannia.
Faktisk fra Skottland.
Det er områder hvor det bare fins usunn mat.
PROFESSOR I MARKEDSFØRING
fastfoodkjedene retter seg helt klart mot lavinntektsområder.
Det er der tjener pengene sine.
Det er anslått at i 2025 vil ca. 19 millioner mennesker,
eller 6 % av USAs befolkning, bo i matørkener.
Det er opportunistisk,
for dette er forbrukere som kanskje ikke har andre alternativer.
- Vi er her. Vil du prøve Sharks? - Ja.
Av sikkerhetshensyn er P-plassen kameraovervåket.
Du kan få 20 kyllingvinger og pommes frites for 15 dollar.
Det er mye kylling for veldig lite penger.
Jeg ser ikke bord og stoler her.
Man setter seg ikke og spiser, nei. Det er fastfood. Man tar det med seg.
- Vær så god. - Tusen takk, bror.
Matørkener er ikke bare et amerikansk problem.
Hjemme har de fattigste strøkene fem ganger flere fastfoodrestauranter
enn de rike,
og over 1,2 millioner mennesker i Storbritannia bor i matørkener.
- Er det moren din? - Hei! Hva skjer?
- Står til? Jeg tar av meg skoene. - Bare bra.
- Det trenger du ikke. - Jo, jeg er i ditt hus.
- Kylling! - Ja. Vær så god.
Takk.
Quintonele, Mini-Mos mor,
jobber i helsevesenet og vet hva matørkenene fører med seg.
Det er veldig nedslående.
Spritbutikkene og gatekjøkkenene
og de tomme bygningene.
Og alt som følger med det.
HELSEAKTIVIST
- Du kan se ut av vinduet… - Ja.
Du ser de bygningene der.
De som bor der, har en helt annen tilgang på helsetjenester, mat og alt det der.
Deres forventede levealder er nesten 16 år høyere enn min,
som bor her.
Hjelpe meg.
- Det blir kalt dødsgapet. - Ja.
Vi vet at kyllingsjapper og fastfood ikke er det beste,
men det er billig, og jeg kan mette barna mine der.
Tenker du iblant at disse matørkenene
er skapt for å få folk til å spise usunn mat?
Ja, det gjør jeg.
Og det er veldig manipulerende. Det er veldig misvisende.
- Og konsekvensene er alvorlige. - Ja.
Vi dør. Tror du ikke at maten spiller en rolle?
Den spiller en rolle, for den gir høyt blodtrykk,
høyt kolesterol, høyt blodsukker, diabetes.
Alle disse tingene blir tvunget på oss, for du er hva du spiser.
- Ja. - Så det er ikke…
Det bare…
- Det er frustrerende og meningsløst. - Syns du det…
- Syns du det er vanskelig? - Ja. Det er vanskelig.
Og det burde ikke være så vanskelig, spesielt ikke når det gjelder mat.
- Takk. Takk for at du tok deg tid. - Bare hyggelig.
Takk for at jeg fikk komme.
Jeg visste ikke hva en matørken var da jeg la ut på denne reisen.
Men når man kommer til det nabolaget, ser man at det er reelt.
Jeg har ikke noen privilegert bakgrunn.
Jeg vokste opp i fattige kår, men…
Bare det å vite at de enkle tingene vi tar for gitt,
har ikke folk tilgang til
i Amerika.
Altså…
Vi har våre problemer i Storbritannia også.
Folk bruker matsentraler. Vi har levekostnadskrise.
Men dette er ikke bare:
"Ops, vi glemte å sette frem grønnsaker."
Det er med hensikt.
Og det gjør at folk spiser usunt.
Å gud. Dette er tunge saker.
Å gud.
Overalt er man omringet
av det de kaller utsalgssteder.
Tanken er å omgi folk med produktet og reklame for det.
De konkurrerer med hverandre om å eie matmiljøet.
Det fins et markedsføringsbegrep som heter CLV.
Kundens livstidsverdi.
Hvis jeg kan skape et forhold til kundene fra barndommen…
EKSPERT PÅ KULTURELL MARKEDSFØRING
…vil de bli med meg i årevis.
Og når merkene greier å knytte bånd til folk,
øker de sjansen for at folk kjøper, spiser og forbruker.
Kan jeg få en Big…
Det jeg trenger, er en Chicken Big Mac
Noen stjal Hottie-sausen!
Svart kultur og svarte mennesker
pleier å stå i spissen for alt som er kult.
Enten det er musikk, dans, slang…
Jeg må bare ha nuggets nå.
Derfor ser man at merkene samarbeider med kulturaktører
i håp om at folk skal si: "Så kult. Jeg vil være med på det."
Det har bare gått to og en halv uke,
men jeg innser at jeg har blitt manipulert av fritert kylling hele livet.
Hei. Ja, jeg har vært på Nando's.
Og når jeg tenker tilbake for reklamene jeg gjorde for Nando's…
Jeg liker ikke å innrømme dette, men jeg er en del av problemet.
DAG 17
Jeg har spist nesten 50 måltider nå,
og for å være ærlig tror jeg jeg har tatt meg vann over hodet.
Jeg har lagt på meg.
I Chicago måtte jeg kjøpe større T-skjorter.
Det er sjelden at menn sier: "Jeg har det ikke bra med meg selv."
Jeg var ganske naiv som tenkte: Hvor mye kan jeg egentlig legge på meg?
Hvor usunt kan det egentlig være?
Hvor hardt kan det gå ut over humøret?
Jeg trenger hjelp. Og Michigan University har en hel avdeling
som analyserer hvordan fastfood som fritert kylling påvirker hodet.
Kom inn!
- Hallo! - Hei, Mo!
- Hyggelig. - Velkommen til laben.
Wow!
Nettopp. Du skal få smake på varene våre i dag.
PROFESSOR I PSYKOLOGI
- Jeg tar en klubbe. - Ja.
Jeg vil gjerne spørre deg om hvordan disse ukene har vært.
Når jeg spiser denne maten, føles det bra til jeg har spist opp
og er alene og innser…
Det skjedde i går. "Jeg føler meg så ensom."
Ja. Humøret blir dårligere.
Ja. Og med jobben jeg har, som er humor,
ser jeg ofte etter det morsomme i livet.
Ja.
Men på kort tid har det blitt sånn:
"Jeg gidder ikke det."
Og hvis jeg er litt humørsyk,
vil jeg unne meg bedre matopplevelser.
Så jeg passer på at hvis jeg kjøper vinger,
kjøper jeg kanskje en kyllingsandwich også.
- Føler du deg slapp iblant? - Ja.
- Som om du har blitt tregere? - Ja.
Og alle lurene. Ikke bare høneblunder. Jeg føler…
- Nesten at du er dopet. - Å gud…
Det er ikke: "Jeg må sove og bli uthvilt." Det er: "Jeg må sove det av meg."
Hjelpe meg! Det er som om du har spionert på meg.
For det er ordrett det som skjer.
Ok, her er et spørsmål til.
Har det skjedd at du har hatt lyst til å slutte,
men følt at du bare må fortsette?
Ja. Det har skjedd mange ganger at jeg har spist, og så:
"Jeg må bare spise opp."
Hender det at du prøver å takle det at du ikke er deg selv,
ved å spise mer av denne maten?
Ja.
Denne typen mat, og det er den folk spiser mest av, gjør deg mer humørsyk.
En av de sterkeste koblingene er til depresjon og angst.
- Gir det mening? - Veldig.
Men hvis du plutselig slutter, vil du kjenne et sug etter den.
Det høres ut som narkotika. Det er avhengighet.
- Ja. - Det med angst også.
Jeg får ikke ofte hjernetåke,
men jeg glemmer ord.
Det som er slående, er at spørsmålene vi har gått gjennom,
er diagnosekriteriene vi bruker til å utrede folk for avhengighet
av tobakk, alkohol, kokain.
Du vet at du ikke har godt av det,
men likevel søker en del av deg fortsatt det kicket.
Disse matvarene er laget
for å fylle kroppen din med godfølelse,
men så kommer nedturen kort tid etterpå.
Det er slik vi lager alle avhengighetsskapende stoffer som fins.
Det høres ut som om du begynner å kjenne det avhengighetssuget.
Ja. Det er…
Jeg trodde ikke jeg skulle bli
så påvirket av fritert kylling.
Ja.
Det er helt sjokkerende
at denne maten gjør det.
Menneskehjernen er svært kompleks.
En del av hjernen heter hypotalamus.
Den sier: spis, slutt å spise, du er sulten, du er mett.
Vi mister det som en direkte virkning av den maten
fordi den nervebanen har kommet i ubalanse.
Og da begynner matavhengigheten,
og det kan ødelegge den fysiske og psykiske helsen med tiden.
Et av våre mest rystende funn er at 12 % av alle barn
oppfyller kriteriene for avhengighet av ultraprosessert mat.
Som mor gjør det meg bekymret for fremtiden til barna våre.
Jeg spiser denne maten, og jeg føler meg ikke som meg selv.
Jeg ser ikke ut som meg selv.
Jeg er langt nede. Jeg føler meg helt alene.
Det er mye å ta inn over seg. Det er tungt.
Fy faen.
Nå skrur jeg av. Fy faen.
DAG 19
FROKOST
Det gir meg ikke noe i dag.
Sannheten er at jeg var naiv da jeg la ut på denne reisen,
men jo mer jeg graver, jo mer skeptisk blir jeg
til denne maten jeg alltid har elsket.
Det er fritert kylling overalt,
og dyrene må jo komme fra et sted.
Det var ekkelt.
Men det som skjer bak lukkede dører…
FORKJEMPER FOR BÆREKRAFTIG LANDBRUK
…er noe næringen selv vil holde unna offentlighetens søkelys.
Jeg har sjekket,
og i USA kommer nesten all kyllingen fra industrielt landbruk.
Og vi haler innpå.
I Storbritannia er tallet 95 %.
Husdyrhold i industriell skala
startet i USA, men det er nå godt etablert i Storbritannia også.
Det er nå mer enn tusen slike anlegg, bortgjemte, men likevel på fremmarsj.
Og bare en håndfull selskaper leverer mesteparten av kyllingen
til dagligvarebutikkene og fastfoodkjedene i USA.
De blir kalt Big Chicken.
Og en av Big Chicken-delstatene er Arkansas.
KYLLINGENS PRIS
Det er neste stopp.
Nærmere bestemt byen Springdale,
hjemmet til den største amerikanske kyllingprodusenten, Tyson Foods.
Hos Tyson Foods forsyner vi deg trygt, ansvarlig og med glede.
Wow. Når jeg ser Tysons PR-video,
fremstår de som veldig trivelige til gigakonsern å være.
Vi viser lederskap gjennom milliardmerkene våre.
GRAVEJOURNALIST
Vi metter verden som en familie.
Noe som er sant, er at det er en milliardmerkevare.
Det Tyson har gjort, har satt standarden for kjøttnæringen.
Og hvis du vil vinne Big Chicken-spillet,
må du spille som Tyson. Kom igjen. Vær så god, Alice.
Tyson er en av pionerene innen vertikal integrasjon,
det vil si at de eier alle leddene i produksjonskjeden.
Fra rugeriet til kyllingene
til slaktingen til produksjonen
av ting som kyllingnuggets, og til og med transporten.
Jeg ser på det som et sort hull som suger til seg alt,
hele universet.
Det gir dem full kontroll over alle de økonomiske aspektene.
Takk, Alice.
Tyson tjener så store penger
at nesten alle store kyllingprodusenter i verden har kopiert modellen deres.
I Storbritannia er de største Moy Park, Hook 2 Sisters og Avara Foods.
De kontrollerer rundt 70 % av kyllingmarkedet vårt
og prosesserer rundt 800 millioner kyllinger i året.
Og med prosesserer mener jeg dreper.
Jeg ville møte Tyson, men da jeg fortalte mer om filmen, ble det stille.
Så jeg fant en lokal aktivist
som kjemper for fjærfearbeidernes rettigheter.
Hun skal forklare realitetene.
- Står til? Velkommen til Arkansas. - Bare bra.
Jeg skal gi deg en omvisning,
for å gi deg et inntrykk av makten
som Tyson har i denne byen.
De bygger veier,
og de gir penger til kirker og gode formål.
Jeg ser det. Tyson idrettsanlegg.
- De kjøper seg velvilje. - Nettopp.
Se, der er det en fjærfe…
Ja. Men vi slipper ikke inn, for det er privat.
Jeg har skrevet om Tyson Foods i fem år,
og jeg har aldri vært inne i et anlegg.
Det er fordi stater som Arkansas har lover mot varsling.
De innebærer at du ikke kan sette din fot på Tysons anlegg
hvis du har til hensikt å dokumentere det som skjer der,
og boten i Arkansas er opptil 5000 dollar per dag.
- Wow, det er så stort! - Ja.
- Det er kyllingene. - Ja.
Å nei.
De lukter!
Her kommer lastebilene.
De er stuet sammen.
Hver dag, hele dagen, dreper de fugler.
Men så er de i kirken…
Herregud. Det er til og med fjær på.
- Ja. - Fjær overalt.
Ja.
Det ga meg noe å tenke på.
Jeg blir nesten litt redd, for dette er et stort konsern.
- Ja. - Og i USA rår pengemakten.
Der er politiet.
Det er litt politi til stede.
For at disse selskapene skal klare seg,
må de ha et tett forhold til politikerne
og politiet og alt mulig.
Det føles skremmende.
Jeg vet at de følger med på oss.
- Ja, det føles… - De observerer oss.
Politiet stoppet lenger fremme. Jeg vet ikke om det er for oss.
Skal vi gå over? Ja, det gjør vi.
Vi vil ikke provosere politiet.
Jeg er svart, du latinamerikansk. Vi er sjanseløse.
Da jeg begynte med dette arbeidet, spurte jeg arbeiderne:
"Hva vil dere?"
Arbeiderne sier:
"Vi vil bare føle at vi blir behandlet bedre enn kyllingene vi dreper."
Ikke sant?
Det skjer ting folk ikke kan forestille seg,
fordi de som jobber på disse anleggene, har ikke lov til å si så mye.
Er dette noe som bare skjer her i Arkansas, eller skjer det
i hele Amerika?
I hele Amerika.
Det er problemet med hele kjøttnæringen.
Arbeidere har vist meg videoer fra innsiden av anleggene.
Noen arbeidere må drepe kyllingene som ikke er døde,
men det kommer 175 fugler i minuttet.
Folk jobber tett i tett med skarpe kniver og metallhansker,
og de utbeiner kylling
på tre til fem sekunder i åtte til ti timer om gangen.
Arbeiderne sa: "Vi får ikke pauser, for de vil gjøre meg til en maskin."
Et av de største problemene fjærfearbeiderne står overfor,
er å bli nektet dopauser.
Produksjonslinjene må ikke stoppe, så når arbeiderne vil gå på do
og ingen gir dem pause,
urinerer de på stedet.
- Tisser i buksa. - Fy faen.
Vi har hørt at mange er nødt til å bruke bleie.
- Og det er jo ydmykende. - Herregud.
Ingen arbeidere burde bli utnyttet på den måten
for at vi skal få kyllingsandwich.
Hun er en modig kvinne som prøver å gjøre noe,
men ingen har hørt på henne.
Kjedene kommer ikke hit for å se hvordan det fungerer.
Det er helt sprøtt at kyllingen vår blir produsert slik.
De sier: "Vi har ikke sett det. Gi oss flere kyllingklubber."
Disse arbeiderne gjør en av de farligste jobbene i USA
og risikerer livet for litt mer enn minstelønn.
De kan miste kroppsdeler eller havne på sykehus.
For dette er veldig store maskiner,
og noen må gå inn i dem og rengjøre dem.
En arbeider på et Tyson-anlegg i Alabama ble halshugget.
Tyson sa: "Det var ikke vår feil, en ekstern leverandør sto for driften."
VI UNDERSØKER GÅRSDAGENS ULYKKE
Slik distanserer de seg fra ulovlige arbeidsforhold.
Det er ikke bare prosesseringsanleggene som får kritikk.
Det blir stilt spørsmål ved arbeidsforholdene i hele næringen.
Også på gårdene.
I kyllingnæringen ser man papirløse arbeidere og flyktninger,
og de tar sjelden sjansen på å klage.
For å forstå arbeidsforholdene
har jeg fått kontakt med en papirløs arbeider.
Takk for at du møter meg.
Han er kyllingfanger og har jobbet på gårder
som leverer til flere selskaper i Arkansas.
Vi er en gruppe på seks personer som fanger inn kyllinger.
På en dag tar vi 40 000 kyllinger.
Vi tar to kyllinger i hver hånd.
Fingrene mine fungerer ikke lenger.
Jeg greier ikke å knytte neven.
Iblant når vi sover,
rykker det i hendene som om vi fortsatt fanger kyllinger.
Lokalene er fulle av kjemikalier,
og arbeiderne har ofte ikke noe verneutstyr.
Og kyllinger er aggressive. Så det er en hard jobb.
Jeg har blitt fortalt at noen av dem som fanger kyllinger, også er barn.
Ja. Mange ungdommer. 15, 16, 17.
En som jobber i gruppen min,
fikk feber, hoste
og røde øyne på grunn av kjemikaliene.
Han gråt og svimte nesten av.
Etter å ha møtt Carlos fant jeg ut at arbeidsdepartementet i 2023
oppdaget at en leverandør hadde mer enn hundre barn
som jobbet ulovlig ved ni store slakterier,
deriblant George's og Tyson Foods.
"Tyson Foods er opptatt av arbeidsmiljølovene
og stiller høye krav til samarbeidspartnerne våre."
Han var på min alder,
og jeg kunne se hvordan det hadde tatt på kroppen hans.
Det er moderne slaveri. Det er den eneste måten å si det på.
Næringen har greid å kaste et slør over kyllingen,
forvandlet den til en mirakuløs vare.
Nesten for god til å være sann.
Og det er den!
Jeg visste at det var en stor næring,
men når du møter menneskene som er bak kulissene…
Det forandrer perspektivet ditt
på maten som du…
…elsker.
Dette er svært.
Og jeg forstår
at etter hvert som jeg graver dypere,
er det en del av meg som tenker:
"Kommer det til å dukke opp menn i svart dress utenfor huset?"
DAG 20
Jeg kan ikke tro hvor lyssky deler av kyllingnæringen er.
Jeg har blitt rådet til å dra til Delaware, hvor folk gjør motstand.
"Velkommen til Delaware. Endeløse oppdagelser."
Det er som om de visste at jeg skulle komme,
for det er det jeg gjør. Jeg oppdager ting.
Å gud! Jeg holder på å bli gal.
Jeg spiser denne kyllingen og holder på å bli gal.
Kyllingnæringen er big business i Delaware,
og ringvirkningene kan man høre om på radioen.
Delstatens kyllingnæring produserer tonnevis av avføring.
Folk som bor nær kyllinggårdene,
bekymrer seg for hva kyllingene gjør med helsen deres.
Her er det radioen lærte meg:
Delaware har masse kyllinger,
og de produserer drittmye dritt.
Beklager, mamma.
Se for deg alle kyllingene i Amerika.
Et år med avføring fra dem kunne dekket hele London.
Og Edinburgh. Det er mye bæsj.
- Hei. - Står til, Mo?
- Bra. Hva med deg? - Hyggelig.
FORURENSINGSJEGER
- Jeg tok med meg regnet. - Michael.
Michael bor her, og han gjør motstand.
Han skal vise meg problemet.
Når man ser disse driftsbygningene… Ser du viftene på endeveggene?
Ja.
De er ikke bare til kjøling.
De er der fordi disse fuglene vokser opp i avføring.
I de nyere bygningene er det 50 000 fugler.
Avføring fra 50 000 fugler som ikke blir fjernet.
Og det gir ammoniakk. Den ammoniakken gjør at noen av kyllingene blir blinde.
De må få ut den luften for at kyllingene ikke skal dø.
Aha.
Hvis du blåser den luften ut til naboene, hva tror du skjer med dem?
Det er en gifting gassblanding som folk puster inn. Det er helseskadelig.
Ser du det? Ser du hvor naboene bor?
Fy faen! Det er jo rett ved siden av.
Det er veteraner. De bor en veteran der. Hva gjorde de mens han kjempet i Irak?
Bygde kyllinganlegg som blåser giftig luft på ham.
Det stinker!
- Lukter det sånn hver dag? - Hver dag.
- Jeg kjenner det i bilen! - Det setter seg i klærne.
Det er bare galt. Dette er et flott landbrukssamfunn.
Jeg mener ikke at landbruk er dårlig.
Men det går an å drive landbruk uten å ødelegge lokalsamfunnet,
ødelegge naboenes livskvalitet.
Jeg trodde ikke det var sånn
at det fikk store negative følger for folk
på grunn av luftkvaliteten og drikkevannet.
Det handler ikke bare om lukten.
Det gigantiske anlegget der borte
er et av de største kyllingavfallsanleggene i Delaware.
De slakter millioner av fugler her.
Man må skylle dem, og da følger alle innvollene og all gørra med.
Jeg forklarer det litt uvitenskapelig,
men de tar det avløpsvannet
og sprøyter det på jordene.
Alle her får drikkevannet sitt fra brønner.
Seriøst? Det er helt sykt, mann!
Man kan ikke puste inn luften, drikke vann eller gå ut.
Ungene blir syke, får astma,
for at kyllingen skal koste så lite så mulig.
Alvorlig talt. Det er store problemer i en næring som har blitt altfor mektig.
Mountaire, selskapet som anklages for å forurense luften og vannet her,
inngikk forlik i et gruppesøksmål og måtte ut med 205 millioner dollar,
men uten å innrømme ansvar.
Jeg har blitt skeptisk til alt. Jeg bruker flaskevann
etter det jeg har hørt om vannet.
Så paranoid har jeg blitt.
Da jeg begynte med dette, visste jeg ikke om Big Chicken.
Jeg visste ikke om det. Jeg visste ikke at dette var en greie.
Jeg er skuffet over meg selv for at jeg ikke visste det.
Og så kommer man hit og ser disse anleggene rett ved bolighus.
Det er utrolig trist.
Jeg vil bare slutte å spise det nå.
Det vil jeg virkelig. Jeg vil ikke gjøre dette lenger.
Ja.
DAG 21
Det er fint å samle familien rundt en bøtte med billig kylling.
Men til hvilken pris? Man begynner å se på regnskapet.
Jeg har aldri tenkt på det før nå. Vi trenger jo landbruk for å overleve.
Men er vi nødt til å gå så langt?
Jeg ville ha sagt: "Det er bare kylling, mann. Slapp av."
Men når du hører historiene til dem det går ut over,
når du spiser maten og noen forteller deg
at kylling er litt som kokain…
Og du bare: "Hva?"
Jeg tenker også at hvis det er så store penger å tjene,
er det også mange hemmeligheter man må holde skjult.
Og jeg ser det her i Amerika,
men hjemme…
Hvor dypt går det egentlig?
Industrielt husdyrhold er svært miljøskadelig.
Kyllingene fôres med korn, deriblant soya,
som kommer fra regnskogområder og medfører avskoging.
Og i Storbritannia forårsaker kunstgjødsel og sprøytemidler
forringelse av jordsmonnet vårt.
Jordsmonnet forsvinner, rett og slett.
Forskerne sier at om noen tiår vil vi ikke ha mer dyrkingsjord.
Ingen jord, ingen mat.
Game over.
Klar til å dra.
La oss komme oss vekk herfra.
DAG 24
OPPLØPSSIDEN
Jeg er på KFCs drive-thru.
De har et smart opplegg nå. Du bestiller, og de sier: "Noe mer?"
- Hallo. - Hei.
- Kan jeg få en minimeny? - Skal det være noe mer?
Kan jeg også få en porsjon vinger?
Noe mer?
- Takk. Ha det. - Takk. Vi snakkes.
Ser dere? "Noe mer? Noe mer?" Jeg ville ikke ha alt det der.
Denne maten er så problematisk.
Denne reisen har åpnet øynene mine for mye.
Jeg kan ikke se bort fra det jeg har lært.
Etter hjemkomsten har jeg lest meg opp.
KFC er visst på krigsstien.
fastfoodkjeden KFC planlegger å åpne 500 nye restauranter
i Storbritannia og Irland det neste tiåret.
Mo sa at han ikke vil være gravejournalist,
og det forstår jeg, men hvis han virkelig vil gjøre et dypdykk i næringen,
må han ta på seg journalist-hatten og grave litt dypere.
Hei og velkommen til KFCs hovedkontor.
Har du spørsmål om kundeservice, tast én.
Alle henvendelser må sendes skriftlig via nettskjemaet…
Det handler ikke bare om hvordan dette har påvirket meg.
De er markedsledende, så jeg vil snakke om hvordan maten deres
påvirker helsen vår og miljøet.
Dette er en e-post fra KFC.
"Takk for at du tok kontakt og fortalte om dokumentaren din.
Det høres interessant ut.
Selv om vi ikke kan bidra direkte, ønsker vi deg lykke til med prosjektet.
Takk igjen for at du tok kontakt, og lykke til med filmen."
De avfeier meg egentlig som en idiot.
Men jeg fikk ett gjennombrudd.
Sjefen for det britiske fjærferådet er villig til å snakke med meg.
Vi ville møte ham på et hønseri, men han sa: "Det blir vrient å få adgang."
Interessant.
Så vi tok til takke med denne søte bybondegården i stedet.
- Hei, Rich. Står til? - Bra, takk. Og med deg?
Jeg fikk deg hit til Hackney. Du ser ut som en politispaner.
I Storbritannia slakter vi rundt 20 millioner fugler i uka.
- I uka? - I uka.
Men sammenlign det med folketallet. 65 millioner. Ikke alle spiser kjøtt.
La oss si at 60 millioner spiser kylling.
En halv kylling per person per uke. Det er ikke mye.
Og det er sult i dette landet.
Så lenge vi ikke kan mette alle,
er alt annet underordnet.
Og ja, vi må være veldig bevisste på
hvordan vi behandler mennesker, miljøet og fuglene,
men hvis vi gjør det på en god måte,
har vi en matkilde for hele verden, ikke bare landet.
Veldig "politikersk",Rich. Du burde kysse noen babyer.
Ja, men det er…
Da jeg la ut på denne reisen,
fikk jeg se alle aspekter av kyllingnæringen.
Det som overrasket meg, var alt avfallet. Hva gjør vi her i landet med det?
Som næring får vi kritikk for hva vi gjør med avfallet,
men jeg kan si med sikkerhet,
og da snakker vi om gårdene, ikke prosesseringsanleggene…
- Det er godt kontrollert. - Hva med prosesseringsanleggene?
Det er også veldig kontrollert,
så det er ikke farlig eller skadelig.
- Dere tar ingen snarveier? - Nei. Vi har ikke noe å tjene på det.
Men du har PR-dama di her.
Det er like før hun griper inn. "Slutt med det der, takk."
Vi prøver å være gode naboer og ikke være til plage for folk.
Etter praten vår kom det fram i nyhetene at kyllingprodusenten Avara Foods,
som Richard representerer, står overfor det største miljøsøksmålet
i britisk historie for å angivelig ha forurenset tre av elvene våre.
Det er over 20 millioner kyllinger i nedbørsfeltet til Wye,
og de produserer mer møkk enn jorden kan absorbere.
De industrielle hønseriene restaurantene deres kjøper inn fra,
har bokstavelig talt forurenset Wye til døde.
- Hva skjer, bror? - Hvordan går det?
Klukk klukk!
- Kom inn. - Hva skjer?
- Ja, G. Alt vel. - Kom inn.
Du møtte Richard-fyren? Hvordan gikk det?
Jeg respekterer det at han snakket med meg,
men det var som å snakke med en KI.
Jeg stilte ham spørsmål, og han bare: "Vel, det er jo mange munner å mette.
Kunne vi gjort mer? Kanskje."
Så hva skjer nå? Hva er neste steg?
Godt spørsmål, for det er jo ingen som vil snakke med meg.
Jeg fikk en e-post fra KFC.
KFC Global.
- Ok. Store greier. - Ja.
- Ikke sant? - Få se.
Det er et nummer her. Du burde ringe dem.
- Vi ringer dem. - Ja?
Hallo?
Det er Mo Gilligan. Jeg sendte dere en e-post
om en dokumentar om fritert kylling.
Hallo?
- De skrudde av lyden. For de tok den. - Gjorde de?
Hallo?
Jeg tar opp samtalen for å bruke den i en dokumentar. Kan vi fortsette?
Jaha!
Jøss.
- Hun la på. - Ja.
Jøye meg. Vet du hva?
Hun tok telefonen og skrudde av lyden.
- Ja, og lyttet. - Bare lyttet.
Det er sykt.
Det er det nærmeste jeg har kommet å få KFC i tale.
Dere ga meg et nummer! Hva var poenget hvis dere ikke svarer?
Det er ikke jo ikke overraskende
at i likhet med mange store kjeder,
samarbeider KFC med influensere med millioner av følgere
for å selge inn produktene og merkevaren til et yngre publikum.
Hei. Jeg er Niko, og jeg er på en gård.
Å, Niko. Jeg liker Niko. Han er en bra fyr.
Vi skal gå bak bøtta.
Hjelpe meg.
Se på alle de kyllingene! Det er ingen bur her.
Jeg trodde det var 4000 kyllinger i ett lite bur.
Nei, nei. Vi har ikke bur. Vi er veldig stolte av dyrevelferden vår.
Så dere viser frem den sunne siden
ved å bruke en som har en veldig stor plattform,
men dere styrer hva de får se.
KFC tok med Niko hit da fuglene var små og søte.
De var kanskje 15-20 dager gamle. Nå er de 33 dager gamle.
- Dere bryr der faktisk om kyllingene? - Ja.
Hva med disse?
Bryr dere dere om fugler som disse tre, som ikke kan stå oppreist lenger?
De kan ikke bære sin egen vekt.
Det er veldig skummelt.
Det er en ny tidsalder for hvordan man kan manipulere markedet.
…fuglene har god plass…
Det er nesten som grønnvasking.
Jeg kan sikkert finne ut mer om den hemmelige oppskriften deres
enn om hvor kyllingene kommer fra, og hvordan de behandles.
Tusen takk. Gården ser fantastisk ut.
Spørsmålet er: Hva er det dere skjuler?
Jeg fant mannen bak opptakene som motsa KFCs egen video.
Han sendte meg noen koordinater,
for han og teamet hans skal tilbake i kveld.
Jeg hadde ikke trodd at kylling
skulle få meg til å følge koordinater i Lincolnshire midt på natten.
Det er ganske sprøtt, for å være ærlig.
Jeg føler meg som en ekte journalist nå. Som Martin Kemp.
Det er vel det han heter? Martin Kemp? Nei, det er han fra Spandau Ballet!
Ross Kemp!
Her i Lincolnshire slakter de flest kyllinger i Storbritannia.
Hvis man følger pengene, finner man sannheten.
Og den nest største kyllingprodusenten i Storbritannia, Moy Park,
leverer 25 % av kyllingen vi spiser,
blant annet noe av det vi finner i KFCs bøtter. Men det er ikke alt.
Dette britiske selskapet
er faktisk eid av den nest største kyllingprodusenten i USA etter Tyson:
Pilgrim's.
Og de er eid av kyllingkongene i JBS,
som produserer opptil fem milliarder kyllinger i året.
Jeg tror det er ham.
- Matthew! - Hei.
- Står til? - Hei, Mo. Hyggelig.
Hva skjer? Kom igjen, hopp inn.
KFC-hønseriet er til venstre her,
og vi skal inn igjen i kveld.
Vi filmet der for tre år siden, og videoen ble sett 12 millioner ganger.
Det blir interessant å se om noe har endret seg.
Jeg skal møte to kollegaer.
Den ene er en erfaren etterforsker.
Jeg tror vi kan filme dem bakfra.
- Hei, står til? - Hei.
- Dette er alvor. - Ja.
Som Call of Duty. Jeg er litt redd. Dette er ekte.
- Hva er du redd for? - Jeg vet ikke. Jeg har aldri sett…
- Er du redd for oss? - Dere har jo finlandshette!
Dette er Moy Park-anlegget.
Vi går inn fra nordsiden.
Det er to hus der det bor folk.
Hva slags risiko utgjør det?
Den største risikoen er at noen tar saken i egne hender hvis de oppdager oss.
Noen bønder har hagler.
Jeg har fått en drone skutt etter, så det hender.
- Er det sant? - Ja.
Hjelpe meg.
Jeg bryr meg ikke lenger.
Noen er nødt til å gjøre dette,
og derfor må vi bare gjøre det.
Jeg følger etter. Jeg skal observere. Jeg skal ikke inn.
- Kan vi overtale deg til å bli med? - Det skulle jeg gjerne.
- Men dama mi sa nei. - Ja vel.
Det er tidlig morgen, og teamet er på vei inn i et Moy Park-hønseri.
Jeg er bekymret for dem.
De har kanskje nye sikkerhetstiltak, siden de har hatt inntrengere før.
Ikke sant?
Ja, de må være forsiktige.
Jeg er litt nervøs.
Det kan jo komme noen.
Jeg tror ikke du skjønner at jeg ikke gjør slikt.
Jeg sender melding for å si at vi er her,
så jeg skal vise deg hva jeg ser.
Vi har ikke kommet oss inn ennå.
Det er tre forskjellige låser,
og så har de satt på en ekstra sikring her.
Sikkerheten er mye bedre enn for tre år siden.
Beklager at jeg snakker så lavt, men vi vil ikke røpe oss.
Vi har funnet en søppeldunk, og jeg skal vise deg hva som er i den.
Disse fuglene er nok rundt to uker gamle.
Lukten er forferdelig. Jeg må holde pusten.
Vi har funnet en del søppeldunker, men interessant nok har de låst dem også.
De vil ikke at folk skal filme på innsiden,
men alle disse er fulle og låst.
Så vi drar tilbake.
Snakkes snart.
Jeg tipper at arbeidet Matthew og gjengen har gjort før,
har vakt litt anstøt.
Hva tenker du?
Det virker som at i stedet for å fikse problemet
med disse Frankenkyllingene som ikke kan stå oppreist…
Heller enn å fikse det innfører de sikkerhetstiltak.
Sånn er det i hele landet.
Det gjelder ikke bare dette hønseriet, men mange.
De gjemmer det bort. Det føles veldig galt.
Det samme mønsteret igjen.
Det er ikke tilfeldig
at vi dro dit og det hadde kommet flere låser.
Det er ikke tilfeldig at ingen vil svare meg.
Det viser hvor mektig dette er.
Ikke lenge etter dette
sendte de meg opptak fra et Avara-hønseri de kom seg inn i.
Det er selskapet som er anklaget for å forurense elvene våre med kyllingavfall.
Det ser forferdelig ut.
Det er en del av en som sier
at ingen dyr burde måtte leve og lide på den måten.
Men dette er kyllingene jeg har spist, og som dere sikkert spiser.
Det er den harde virkeligheten.
Gjennom hele dette eksperimentet har næringen vært så hemmelighetsfull
og så taus.
Men når man ser hva som foregår, skjønner jeg hvorfor de er så tause.
Billig kylling er langt fra billig.
Nesten tre fjerdedeler av antibiotikaene i verden
blir gitt til husdyr
mot alle sykdommene som lett oppstår i industrielt dyrehold.
Hvis det fortsetter slik, advarer Verdens helseorganisasjon om
at på grunn økningen i antibiotikaresistens,
kan vi stå overfor en postantibiotisk tidsalder
der sykdommer som kan behandles, blir livsfarlige igjen.
DAG 28
Et døgn til, så er eksperimentet over.
Men å spise det til frokost med do-rag på hodet…
Jeg føler meg som verdens svarteste mann.
Når jeg spiser denne maten nå… Jeg har ærlig talt gått lei av den.
Men det sier jeg mens jeg tar en ny bit.
Som seg hør og bør skal jeg spise det siste måltidet med gutta i Sør-London.
- Hva skjer? - Hei!
Jeg trodde dere skulle si: "Overraskelse! Det er den siste kyllingklubba!"
MIDDAG
Wow. Ja.
De originale vingene. Og dette er den nye BBQ-kyllingen.
Du vil vel ikke ha det.
Den siste biten…
- Gratulerer. Det siste måltidet. - Takk for det.
Hva tenker du nå?
Jeg føler at jeg må finne meg selv igjen.
Og jeg ble veldig rystet av noen av tingene.
Jeg glemmer ikke dem.
Jeg trodde ikke at det skulle bli så tøft, men det ble det.
Det var tøft. Det å høre de historiene…
Ja, det var tøft. Man vil jo stå løpet ut og kjempe på,
men man får en ny forståelse
for snarveiene man tar for å tjene penger,
uansett hvem som måtte stå i veien.
Og så begynner man å tenke at hvis dette skjer nå,
hvordan vil det se ut om fem, ti, femten år?
Du har vært noen mørke steder,
og jeg er stolt av at du tok denne reisen.
- Takk. - Ja.
Folkens, jeg greide det.
Etter 84 kyllingmåltider på rad
er det endelig på tide å sette strek.
Mitt første måltid som ikke er fritert kylling.
En kopp kaffe, en havrebar, en banan. Endelig.
Endelig!
Jeg går tilbake til dr. Abood for å se hva en måned med kylling har gjort med meg.
- Da får vi se. - Stig på.
Du har gått opp tre kilo, altså en halv stone.
Fy flate!
- En og en halv tomme mer. - En tomme!
Og en halv. Herregud.
- Jeg kjenner at det er mer fett her. - Jeg kjenner det selv.
- Ja. - Pust kraftig inn og ut!
Ta i.
Ok, Mo. Du er ikke like glad som før?
Du er ikke munter.
Ja, det har gått ut over humøret.
- Jeg kunne bryte ut i gråt. - Det var leit å høre.
Det er en vekker.
Det er det som kan skje med oss, særlig med unge mennesker.
Ja, det som er bekymringsfullt, er at jeg bare spiste dette i 28 dager.
Hvis det hadde vært en måned til, slik som jeg hadde det…
- Nettopp. Tenk på tenåringene. - Ja.
Og de har ikke forutsetninger for å forstå det eller tenke riktig rundt det.
Hvis dette er det vanlige kostholdet deres,
er den følelsen normalen for dem, for de har ikke opplevd noe annet.
Husker du at vi snakket om genetisk predisposisjon?
For det er diabetes type 2 i familien din, altså moren din.
Du scorer høyere på diabetestesten.
Da var verdien 30. Nå er den 32.
En økning på to er ikke småtterier.
Årsaken er utvilsomt maten du har spist.
Hvis du fortsetter, vil du bevege deg mot det.
Vi kaller diabetes en snikmorder.
- Man kan bli blind og miste kroppsdeler. - Ok.
Det kan påvirke hjertet og hjernen. Alt, egentlig.
Så det er ikke noen enkel og grei sykdom.
Men ikke bli redd. Alt vi har snakket om, er reversibelt.
Jaså?
Du må bare spise riktig.
- Og trene. - Ja.
Ja, jeg vil bare få den gamle kroppen min tilbake.
Nettopp. Jeg kan gi deg et tips.
Spis så mye du kan av grønne grønnsaker,
kanskje et glass gulrotjuice… Det er faktisk kjempegodt!
Kom igjen, doktor. Hvem vil vel ta et glass gulrotjuice før leggetid?
ET HALVT ÅR SENERE
Jeg greier ikke å la det ligge. Dette er en matrett jeg virkelig elsker,
og hadde jeg ikke gjort dette, ville jeg aldri ha sett baksiden av den.
Og det er så mange som tjener på det på ulike måter,
og de blir ikke stilt til ansvar.
Og det gjorde meg sint. Det gjorde meg arg.
Gammeldagse ord. Nei, det gjorde meg forbanna.
Jeg sier ikke at jeg aldri vil spise det igjen.
- "Velkommen til Wing Fest." - Wing Fest.
Men jeg vil se litt annerledes på det.
Hva slags vinger vil du ha i dag?
Alle sammen.
Ja, jeg vil til jerk-boden.
Det enkleste er å spise mindre kjøtt.
Hver eneste en av oss burde spise mindre kjøtt. Det er udiskutabelt.
Slik handler jeg.
Har jeg ikke hørt om ingrediensene, spiser jeg det ikke.
Jeg kjøper det ikke.
Vi er hva vi spiser, og mange sykdommer
kan forebygges ved å spise riktig.
Kunnskap er nøkkelen.
Vi trenger at disse selskapene og myndighetene skjerper seg
når det gjelder å gi forbrukerne riktig informasjon,
så vi forstår hva vi putter i kroppen.
God, humant produsert, bærekraftig og sunn mat
burde være en menneskerett.
Jeg vet ikke hva dette vil gjøre med dere.
Kanskje dere kommer på nye tanker om hva dere spiser.
Men bare det å snakke om det
kan være veldig viktig.
Moy Park svarer: "Vi tar dyrevelferd på alvor
og gir fuglene våre best mulig stell.
Vi er klar over anklager som ble fremsatt etter et innbrudd.
Tilsyn fra en uavhengig veterinær i samme tidsrom
fant ingenting å utsette på dyrevelferden.
Anleggene våre har lav besetningstetthet og blir inspisert regelmessig.
Fuglene får tilsyn tre ganger daglig.
Vi har også biosikkerhetstiltak."
Avara Foods sa: "…90 % av alle briter spiser kylling, og vi gir dem det.
I 2025 reduserte vi besetningstettheten til 30 kg/m3 - mindre enn lovkravet.
Vi ønsker også det beste for Wye.
Anklagene viser manglende forståelse av driften vår og landbruk generelt.
Vi er trygge på at anklagene mangler vitenskapelig grunnlag."
Tyson Foods og KFC fikk mulighet til å komme med tilsvar,
men hadde ingen kommentarer.
I 2019 sluttet KFC seg til Better Chicken Commitment,
som etterses av en uavhengig tredjepart,
hvor de forpliktet seg til å bedre dyrevelferden.
Popeyes, Nando's og Wingstop fulgte etter.
I februar 2026 trakk alle seg
og startet Sustainable Chicken Forum (SCF),
som reguleres av…
dem selv.
Men folk gjør motstand…
Hva skjer? Jeg heter Mo Gilligan.
Jeg er sammen med Bite Back utenfor parlamentet.
Vi kjemper for et mer rettferdig og sunnere matsystem.
Forplikt dere til å bedre miljøtiltakene deres
og beskytte elvene våre.
Disse kyllingene er frittgående.
- Han var halvparten så stor da han kom. - Jøye meg. Wow.
Å du!
Jeg har aldri holdt en kylling.
Det er et vakkert syn.
BLI VEGANER
Tekst: Vegard Bakke Bjerkevik