Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Așezați-vă cât mai repede, vă rog!
Publicul a umplut arena și a stabilit un nou record de prezență.
Chris Evert Lloyd împotriva Martinei Navratilova.
Cele mai bune din lume.
Va fi un meci frumos.
Niciuna nu va reuși să-și domine adversara.
Nici vorbă!
A ajuns, dar n-a reușit să trimită peste fileu.
Ce punct senzațional!
Cheia unei rivalității e să vă ridicați reciproc.
Și să crești nivelul sportului. Asta-ți dorești.
Încă un punct senzațional.
E Godzilla contra Mothra.
Joacă la intensitate maximă.
Joacă foarte agresiv.
Dintre toate marile rivalități din sport…
Ali, Frazier.
Scot ce e mai bun unul din celălalt.
Larry Bird e aproape să se răzbune
în duelul personal cu Magic Johnson.
Fără îndoială, a fost rivalitatea deceniului.
…după părerea mea, nu a mai existat nicio rivalitate
care să se compare cu cea dintre Chris Evert și Martina Navratilova.
S-au întâlnit de 80 de ori.
Da, pare nebunie curată.
Cele mai necruțătoare luptătoare pentru excelență
pe care le-ai întâlnit în viața ta.
Nu cred că vor să recunoască cât de rău a fost.
Avantaj Navratilova.
Doamne!
Au dus un război nesfârșit pe terenul de tenis.
CHRIS ȘI MARTINA: SETUL FINAL
Iar acum, în viață, încearcă să se salveze una pe alta.
2023 NEW YORK
Încă am stres posttraumatic când vin aici.
Da.
Mi-am dat seama la US Open, fiindcă mereu îmi plăcea să vin aici.
Dar cele șapte săptămâni de chin au fost foarte grele.
- Cioc-cioc! - Bună!
- Bună! Arăți grozav. - Mulțumesc!
Te prinde părul scurt.
Da, mi s-a mai spus „domnule”.
- Pune lumina. - Scoate limba!
Am emoții.
E primul control de când am terminat tratamentul, acum patru luni.
Respiră adânc și rar!
Am fost diagnosticată atât cu cancer la sân, cât și la gât.
Mi-au scos o tumoare de la sânul drept.
Apoi am făcut protonoterapie și chimioterapie la gât.
A fost complicat.
Nu a trecut mult de la tratament.
E bine că ai terminat cu chimioterapia,
dar, conform protocolului de monitorizare al celor două tipuri de cancer,
aș face o scanare PET peste un an.
CLINICA CLEVELAND, FLORIDA
Inimă puternică. Te întinzi puțin?
Am mers aproape un kilometru
și nu mă deranjează deloc.
Excelent. Iei analgezice?
- Nu. Nimic. - Bine.
- Scuze. Buricul e sensibil. - Da.
- Mi-l bagi pe nas sau… - Da. Ești de acord?
Respiră pe nas.
- Poți să zici „i”. - I.
Minunat!
Ca la carte.
Scoate limba de tot!
- Doamne! - Gata. Am terminat.
La naiba!
E-n regulă, Lulu.
Te poți liniști.
Acum urmează așteptarea.
Urmează dr. Wong.
Așteptam să văd dacă a dispărut complet cancerul,
dar trăiam permanent cu stresul ăsta apăsător.
Când te-am văzut ultima dată, nu aveai simptome.
Da.
Din păcate, de data asta,
nu am vești bune.
Scanarea PET/CT a detectat celule canceroase.
Mi-am întrebat colegii și toți suntem de acord
că trebuie să faci chimioterapie agresivă.
Printre primele reacții adverse se numără oboseala și căderea părului.
E ceva sigur. Te vom supraveghea îndeaproape…
În sfârșit am ajuns să fiu mulțumită de părul meu.
Și acum o să-l pierd iar? Glumești?
Știu. Îmi pare rău. Da.
Vom lupta.
Ești o luptătoare. Și eu sunt.
Bine?
Acum trebuie…
Am avut cancer ovarian acum doi ani.
Acum cancerul a recidivat a doua oară.
E ca și cum…
Acum e o chestiune de viață și de moarte.
Trebuie să mă adun.
Ar fi bine să-mi rezolv toate problemele pe care le am.
Ce m-a făcut puternică în tenis mă ajută și în lupta cu cancerul.
Acele calități invizibile, adică partea emoțională și mentală.
Dacă îmi propuneam ceva,
munceam cum n-a mai muncit nimeni.
Și reușeam.
În 1970, tenisul feminin devenea tot mai important.
Erau jucătoare grozave.
Rosie, Virginia, Billie Jean.
Billie Jean King, campioană mondială
și lideră a unei revoluții a femeilor.
Multe fete s-au schimbat în bine și se simt împlinite.
Nu le-au mai cerut bani părinților. Au jucat bine și au câștigat bani.
Și apoi a apărut Chrissie.
Am văzut-o prima dată la US Open.
Pe atunci, toată lumea juca serviciu-voleu, adică avansa la fileu.
Dintr-odată, apare o puștoaică de 16 ani
care joacă de pe linia de fund și le face praf pe toate,
schimbând totul.
Evert.
Dacă are cineva emoții aici, cu siguranță nu e Christine Marie Evert.
Eram în tribune când Chrissie a jucat primul meci împotriva lui Mary-Ann Eisel.
A înfruntat șase mingi de meci.
Și puștoaica a revenit.
Chrissie Evert.
Le-a câștigat pe toate.
Am fost uluită.
Nu știam că poți juca grozav cât încă ești doar un copil.
Și iată că Chrissie a reușit.
Chrissie Evert împotriva lui Billie Jean King.
Încă un lob care-i aduce punctul.
„DULCE ȘI DRĂGUȚĂ”
Toți zic că e drăguță.
Dar n-ați jucat împotriva ei.
Chrissie câștigă punctul.
Se vorbește despre mesajul președintelui Nixon
și viitorul relațiilor japonezo-americane.
Dar pentru mulți oameni, vedeta e o fată de 16 ani din Florida.
MICUȚA CHRIS EVERT
NOUA „FAVORITĂ”
Ai o mare problemă.
Trebuie să ajungi la cursuri la St. Thomas Aquinas.
Crezi că vei reuși?
Da, chiar dacă voi fi aproape adormită.
Chrissie, toată săptămâna s-a vorbit
despre presiunea resimțită de o fată de 16 ani.
- Chiar ai simțit presiunea? - Nu, n-am simțit nicio presiune.
Eu n-am ce pierde când joc contra celor mai bune,
dar ele au totul de pierdut.
Chrissie Evert n-a mai pierdut un meci din martie.
Game, set și meci, Chris Evert.
Ați auzit anunțul.
Dar jucătoarele profesioniste n-au fost prea drăguțe cu ea.
Spuneau: „Ne omorâm muncind. Am stat șase săptămâni cu acel reporter.
Dar ea a ajuns pe copertă.”
Cele mai în vârstă nu erau prea încântate că eu atrăgeam toată atenția.
Nimeni nu vorbea cu mine când intram în vestiar.
Multe erau profund deranjate
nu doar de faptul că era o fată frumoasă și drăguță,
ci și de faptul că erau învinse de ea.
Cred că asta le-a deranjat.
Era al naibii de bună.
Le demonstra asta de la o vârstă fragedă.
„Locul meu e aici.”
Eram mai tânăr decât Chrissie și eram uimit de performanțele ei.
A apărut într-o perioadă în care aveau nevoie de sânge proaspăt
și de cineva care să atragă publicul.
Te uitai la ea și spuneai: „Ce tânără frumoasă!”
Era atât de feminină, dar era și o ucigașă pe teren.
CHRIS EVERT CONTINUĂ SERIA DE VICTORII
Eram încântată, fiindcă mă preocupa viitorul tenisului.
Ne trebuia o vedetă.
SUPER-VEDETA TENISULUI
Și m-am gândit că ea va fi.
În ultimii trei ani,
numărul jucătorilor de tenis a ajuns la 20 de milioane.
Chrissie a reușit. Tenisul feminin e acum în prim-plan.
„Chrissie-mania” a cuprins lumea tenisului.
Le-am spus jucătoarelor:
„Am început bine, dar ne trebuie a doua generație.
Sunt deștepte. Gândiți-vă.”
Știam că ea va fi următoarea noastră vedetă.
ÎNCEPE ERA EVERT
S-a terminat. Chris Evert câștigă.
Victoria cu numărul 84 pentru Chris Evert.
Evert are șansa de a câștiga trofeul.
WIMBLEDON, FINALA
Triumfătoarea Evert câștigă titlul la Wimbledon.
Chris Evert, campioana din 1974, ajunge acum cap de serie numărul unu.
Când eram mică, aveam abonament la revista World Tennis.
Chris Evert era în acea revistă și mi se părea grozav.
REVNICE, CEHIA
Am crescut lângă Praga.
Haide!
Jucam cu peretele de la cinci ani.
Tata zicea: „Mai vorbim când poți ține racheta cu o mână.”
Doi ani am jucat cu peretele și mă distram ore în șir,
lovind reveruri în perete.
Eram la clubul de tenis toată ziua.
Iar în weekenduri, de dimineața până seara.
Mergeam acasă doar la prânz.
Asta era viața noastră.
În sfârșit, când am împlinit șapte ani,
am lovit primele mingi pe terenul ăsta.
Peste fileu.
Tatăl meu a petrecut nenumărate ore pe teren cu mine.
Era o modalitate de a fi cu tata și îmi plăcea.
Tancurile și infanteria rusă au ocupat Cehoslovacia
și au zdrobit noua conducere a acelei mici țări.
Aveam 12 ani când au venit rușii, în '68.
Totul s-a schimbat în acea zi.
Totul a devenit mult mai restrictiv.
Dar dacă erai sportiv de elită,
primeai automat viză pentru competițiile internaționale.
Știam că tenisul era calea de a ieși din țară,
ceea ce mi-a dat motivația să muncesc mai mult.
Vreau să ajung cea mai bună, iar asta înseamnă să câștig la Wimbledon.
Apoi, la doar 15 ani, am câștigat Campionatul Cehiei la senioare.
Asta m-a propulsat în America, să joc în circuitul USLTA,
unde am întâlnit-o pe Chris pentru prima oară.
Am întâlnit-o pe Martina prima dată la un turneu organizat de un club privat.
Avea 15 ani.
A venit prin mulțime în costum de baie întreg și șlapi.
Nu în haine de tenis, nu în trening, ci în costum de baie.
Nu semăna cu nicio adolescentă pe care o întâlnisem.
Era tânără și naivă.
Era autentică.
În ’73, când am intrat în circuit,
Chris mă saluta și era prietenoasă, deși eram o necunoscută.
Era o tipă mișto.
Dar eram foarte diferite. Chris era foarte feminină.
Îmi prindeam părul în coadă cu o fundă și purtam bijuterii.
Purtam pantaloni bufanți și rochii foarte drăguțe și feminine.
Eu eram băiețoasă.
I-am remarcat talentul și am văzut ce calități avea.
Avea un forehand cu mult efect, un serviciu puternic și voleuri excelente.
Dacă ai putea construi generația următoare după modelul ideal,
Chrissie și Martina ar fi alegerea perfectă.
Aveai pe cineva din Cehoslovacia comunistă
și o fată normală din însorita Florida.
Una e stângace, cealaltă e dreptace.
E un contrast de stiluri.
Chrissie joacă de pe linia de fund, are echilibru excelent și psihic de fier.
Martina are un joc de serviciu-voleu sclipitor
și foarte ofensiv.
Vine mereu peste adversară.
Joacă slice și urcă la fileu.
Asta atrage spectatorii. Le place la nebunie.
Eram mult timp împreună în vestiar.
Cum stăteam la același hotel, am început să ne apropiem.
Jucam table și Scrabble.
Am devenit prietene apropiate.
Am jucat contra ei câteva ori și m-a bătut rău.
Evert o învinge pe prietena ei, Navratilova.
Sinceră să fiu, la început, îmi convenea să fiu prietenă cu ea,
fiindcă eu eram mai bună.
Era emotivă, plângea pe teren, se descuraja ușor
și nu era în formă.
Nu era prea bine pregătită fizic.
Chris a câștigat al doilea set. Trofeul ar putea fi al ei.
A câștigat!
Cu timpul, am început să ne antrenăm împreună,
iar apoi am făcut echipă la dublu.
Știam că Chrissie și Martiva vor fi o echipă bună,
dar nu ne așteptam să câștige primul set cu atâta ușurință, cu 6-1.
A fost interesant să le vezi jucând la dublu
și adaptându-se una la cealaltă.
Amândouă aveau puncte forte diferite,
iar combinația asta poate conta foarte mult.
Chrissie aduce stabilitate, Martina aduce forță.
Se descurcă bine.
E multă camaraderie între ele.
- Bine! - Game, set și meci.
Domnișoarele Evert și Navratilova.
Îmi iubeam prietenii americani.
M-am îndrăgostit de tot ce era american.
M-am integrat perfect.
Eram o americană adevărată.
În 1975, am avut probleme cu Federația Cehă
fiindcă stăteam prea mult cu americanele,
cu Chris, Billie Jean și Rosie Casals.
Au zis: „Ești prea americanizată.
Trebuie să te vezi mai mult cu jucătoarele ruse.”
Guvernul ceh a luat măsuri împotriva ei.
Oficialii au amenințat-o:
„Te vom pune la punct și te vom ține în frâu.”
Nu voiau să mă lase să joc la US Open.
Atunci m-am gândit: „Dacă mă lasă să plec, nu mă mai întorc.”
Clubul de tenis din Forest Hills găzduia US Open de peste 50 de ani.
Înainte de US Open, i-am spus agentului că voi fugi după turneu.
Știau doar trei oameni, printre care și Chris Evert.
Și trebuiau să se înfrunte în ziua în care Martina urma să fugă.
Există o singură cale de a deveni numărul unu în tenisul feminin.
S-o învingi pe Chrissie Evert.
Navratilova și-a pierdut concentrarea din cauza unei decizii la limită.
A pierdut zece puncte la rând, iar Evert servește pentru meci.
Aut! Game!
Am câștigat meciul, iar ea a izbucnit în lacrimi pe teren.
Știam că urma să fugă, dar nu știam ce presupunea lucrul ăsta.
Apoi mi-a spus că s-ar putea să nu-și mai vadă niciodată părinții.
A doua zi, m-am dus la Biroul pentru Imigrare și Naturalizare
din New York.
A trebuit să semnez niște hârtii și să jur că nu sunt spioană comunistă.
Au spus: „O să-ți oferim cartea verde, dar nu spune nimănui.”
A doua zi, m-a sunat însoțitoarea mea și m-a întrebat de ce am făcut-o.
Doamne, știe!
Mi-a zis că scria în The Washington Post.
NAVRATILOVA CERE AZIL
Cineva a divulgat informația.
„Jucătoare de tenis cere azil.”
Bum!
Apoi s-a dezlănțuit iadul.
Bună!
De ce ai fugit?
- De ce am decis asta? - Da.
Pentru că, sub regimul ceh,
simțeam că nu puteam concura atât cât îmi doream.
Simțeam că, dacă vreau să fiu numărul unu, și vreau asta,
nu pot s-o fac având în vedere ce se întâmplă acasă.
- Ți-ai luat la revedere de la familie? - Nu.
Am auzit la radio că a fugit din țară.
A fost ca și cum m-ar fi lovit cineva cu ciocanul în cap.
Mama a fost pe punctul de a leșina și a plâns.
Eu am plâns. A fost un dezastru.
Prima reacție a fost:
„Nu o să ne mai vedem niciodată. Ce o să facă biata Martina acolo?
Dacă i se întâmplă ceva? E singură și nu o poate ajuta nimeni.”
Cred că asta a fost cel mai rău.
A rămas singură în lume.
Am simțit că mi-am pierdut sora.
Pentru mama a fost cel mai greu. Fără îndoială. Dar și pentru sora mea.
Cred că pentru că eram sora ei mai mare, o protejam și împărțeam totul cu ea.
Ea avea doar 12 ani.
Și acum mă simt vinovată.
M-au amenințat cu doi ani de închisoare pentru dezertare.
O săptămână m-am ascuns,
în caz că cehii ar fi încercat să mă răpească și să mă ducă înapoi.
De fapt, timp de o lună, chiar m-au urmărit peste tot.
Viața mea era un haos. Eram diferită de toți ceilalți.
Nu cred că cineva poate înțelege pe deplin experiența Martinei
din primul an după ce a fugit.
Învăța engleza din reluările serialului I Love Lucy.
Peste un an, la US Open, a fost un dezastru.
Martina a lovit microfonul.
- S-a auzit. - Da.
Chiar ea spunea că era în pragul unei căderi nervoase.
Prețul era să fiu singură.
După meci,
ceilalți jucători erau cu familia, dar a mea nu putea fi acolo.
La primul turneu câștigat, am îmbrățișat un stâlp, fiindcă eram singură.
Intră!
- Adu-l aici, te rog! - Bine.
Soția mea, Julia, venea cu mine la tratament,
de la bun început.
Dar am trimis-o acasă. Simt nevoia să fiu singură.
Trebuie să-mi păstrez energia.
Chimioterapia te doboară.
Eram prea obosită ca să plâng.
Tratamentul s-a terminat, dar e un șoc enorm pentru organism.
Emoțional, fizic și mental.
Faci față, dar te doboară.
M-am bucurat enorm când am reușit să simt gustul primei afine,
fiindcă gustul îmi era afectat.
E ciudat pentru un sportiv să nu dețină controlul,
dar mintea și mentalitatea de campion își spun cuvântul.
Iei în calcul toate variabilele, toate informațiile, tot ce e important
și ce trebuie să faci chiar atunci ca să gestionezi situația.
Pare că am mai mult păr decât am.
Când trăiești cu o asemenea presiune,
înveți să-ți stabilești corect prioritățile.
Scopul e să scap de cancer.
În ce direcție? Pe aici!
Și voi afla după scanarea de peste șase luni.
Ești gata, Lulu?
Navratilova, fostă cetățeană a Cehoslovaciei, e acum rezidentă în SUA.
Va reuși Martina să o învingă pe Chris?
Cred că a servit un as.
În 1976, ea juca mai bine.
Iar apoi mi-am dat seama că mă cunoștea prea bine.
Îmi știa jocul prea bine.
Așa că m-am dus la ea și i-am zis: „Nu mai pot juca dublu cu tine.”
A durut.
Aici se vede diferența dintre noi două.
Eu pot să ies cu cineva la cină după ce ne-am duelat pe teren,
indiferent de rezultat.
Dar ea s-a retras când ne-am apropiat,
pentru că era prietenă doar cu jucătoare care n-o puteau învinge.
Am câștigat două titluri de Grand Slam la dublu.
Dar trebuia să mă distanțez de ea pentru că…
Nu-mi place să spun asta, dar pentru mine era mai important
să fiu numărul unu
decât să am prieteni buni.
Acesta e un tablou de Andy Warhol.
A fost făcut în 1976.
Atunci eram numărul unu în lume la tenis.
Eram foarte concentrată.
Eram obsedată de felul în care jucam.
1976 WIMBLEDON - FINALA
Evert are minge de meci pentru a câștiga trofeul.
Gata. Game, set și meci!
Chris Evert, la doar 21 de ani, e din nou campioană la Wimbledon.
Eram pe teren, ridicam trofeul și mă simțeam fericită.
Era un moment euforic.
Apoi m-am întors în camera de hotel și am simțit o greutate apăsătoare.
M-am întins pe podea, fără să mă pot ridica.
Era depresie.
Atunci mi-am dat seama
că nu aveam niciun prieten.
De asta eram întinsă pe podea.
Degeaba am câștigat Wimbledonul.
Dacă nu aveam niciun prieten, nu puteam fi fericită.
Atunci ai decis să nu mai joci cu Martina.
Dacă nu aveai prietene,
de ce ai renunțat la singura pe care o aveai?
Trebuie să faci sacrificii ca să ai succes.
Renunți la unele lucruri.
Când eram mică, doar tenisul conta.
Prieteniile nu erau încurajate.
Tata avea un coș de cumpărături plin cu mingi
și îmi trimitea mingi o oră întreagă.
Hai să lucrăm la al doilea serviciu. Pune mai mult efect la al doilea serviciu.
Mai sus. Întinde-te!
Jucam tenis pentru tatăl meu.
Voiam să-l mulțumesc. Voiam să-l fac fericit.
Dar nu-mi plăcea prea mult, așa că am devenit foarte ranchiunoasă.
A ratat multe lucruri din copilăria ei.
Nu mergea la petreceri în pijama.
N-a avut întâlniri în liceu.
Cred că educația primită a făcut-o pe Chrissie mai reținută.
Evert a fost cea mai tânără jucătoare ajunsă pe locul întâi.
A devenit cunoscută la o vârstă extrem de fragedă
și și-a pierdut echilibrul.
Să ai succes de la o vârstă fragedă
nu era prea bine pentru dezvoltarea emoțională.
Voiam mereu să mă izolez, ca să mă pot concentra asupra meciului.
- Când joci, îți menții concentrarea… - Da.
Ești calmă și nu reacționezi la nimic. Nu ai nicio reacție evidentă.
Când sunt pe teren, tot ce vreau e să câștig.
Vreau să fiu numărul unu.
Mica femeie de gheață, Chrissie Evert.
Dra Evert, numită adesea de presă „Fata de Gheață”,
„FATA DE GHEAȚĂ” E MAI RECE CA ORICÂND
Nu mă deranjează apelativul „fata de gheață”.
Așa eram pe teren.
Țineam totul în mine și nu-mi arătam emoțiile.
Îmi plăcea așa.
Am folosit asta în avantajul meu și am avut rezultate.
Dar eram…
singură.
Ești pregătită?
Trebuie să fii, nu?
Cum te simți azi?
Cât se poate de bine.
Cei de la farmacie îți pregătesc medicamentele.
- Bine. - Da. Te doare ceva?
Andy, fostul meu soț, mă duce la ședințele de chimioterapie.
Bine. Să vedem.
Am fost căsătoriți 20 de ani.
Am avut trei copii.
Încă ne pasă unul de celălalt.
Uneori, trebuie să treci prin lucruri groaznice
ca să-ți dai seama ce simți cu adevărat.
- O să adormi după aia. - Știu.
Ai spus ceva interesant despre Dumnezeu de data asta.
Spiritualitatea va fi importantă acum.
Am atins subiectul data trecută, dar simt că pot aprofunda acum.
Ce părere ai?
Pur și simplu…
trebuie să accepți lucrurile pe care nu le poți controla,
să nu-ți mai faci griji pentru ele
și să-ți permiți, cumva, să fii liberă.
Am avut control asupra aproape tuturor lucrurilor.
Până acum.
Când te lovește cancerul
ți se schimbă perspectiva și felul în care privești viața.
Trebuie să renunț la nevoia de control.
Cred că și-a deschis ochii
și a văzut ce înseamnă viața,
pentru că moartea e o posibilitate.
Orgoliile dispar și începi totul de la zero.
Chris Evert împlinește azi 23 de ani
și a invitat presa la ea acasă, în Fort Lauderdale.
Chris a vrut să explice de ce nu va juca în circuitul Virginia Slims în 1978.
Am decis că am nevoie de două-trei luni de pauză.
Am avut doar trei săptămâni libere,
iar în ultimii patru sau cinci ani am trăit într-un ritm foarte intens.
Am avut accidentări și nu eram pregătită mental pentru fiecare meci.
Am decis că am nevoie de odihnă.
Trebuia să-mi recapăt pofta de joc.
N-am mai pus mâna pe rachetă.
Am jucat trei zile luna trecută, ceea ce e o premieră și îmi place.
Un stil de tenis atât de intens te consumă,
mai ales când ești atât de bună și joci meci după meci.
Și, cum nu mai joc,
o să le forțez pe unele jucătoare mai tinere să joace mai bine.
Oameni ca Martina vor câștiga multe turnee acum.
A durat ceva
până când Martina și-a revenit după ce a fugit din Cehoslovacia.
Când a reușit,
și-a propus să ajungă în vârful ierarhiei.
Voiam să fiu numărul unu.
Martina a slăbit mult, arată grozav și se mișcă foarte bine.
Martina Navratilova, a doua favorită…
Evert revine săptămâna viitoare,
iar dacă presa n-ar insista, nici nu m-aș mai gândi la asta.
Pentru prima dată, duelul Evert-Navratilova domina tenisul.
În acel an, a fost o luptă pentru locul întâi.
Martina Navratilova.
Game, set și meci, Evert!
În '78, bătusem toate jucătoarele…
Martina nici nu a fost pusă la încercare.
…așa că știam că pot s-o înving.
Știam că eram luată în vizor.
CINE E NUMĂRUL UNU ÎN TENISUL FEMININ?
Existau păreri diferite despre cine era numărul unu…
EVERT SAU NAVRATILOVA?
…așa că la Wimbledon s-a decis totul.
1978 WIMBLEDON - FINALA
Acesta urma să fie un moment de descătușare pentru Navratilova,
șansa de a câștiga primul titlu major și poate de a schimba cursul rivalității.
Iar dacă Chris ar câștiga,
ar putea continua s-o domine pe Martina încă o vreme.
ÎNTÂLNIRI DIRECTE, CHRIS CONTRA MARTINA, 20-5
Iat-o pe Chris Evert, care e cap de serie numărul unu.
A dominat tenisul în ultimii patru ani.
Iar adversara ei,
Martina Navratilova.
Cred că majoritatea oamenilor sperau să vadă această dispută
între cele două femei care domină tenisul.
Avantaj, dra Navratilova.
Cine te antrena atunci?
Nu aveam antrenor.
Dra Evert la serviciu.
Începe meciul.
- Eram foarte sigură pe mine. - Și încă cum. Era intimidant.
A ratat complet mingea. N-am mai văzut așa ceva.
Jucătoarea din Cehia trebuie să-și găsească ritmul.
Dădeai din cap. Asta nu mi-a plăcut.
Eram nemulțumită de mine, nu de tine.
Chris pune presiune pe Martina.
Am emoții, deși știu ce s-a întâmplat.
Da.
Da!
Chrissie conduce meciul și te gândești: „O să meargă ca de obicei.
Martina o va încurca puțin,
dar Chrissie îi va face față și va câștiga.”
Pentru că e Chris Evert.
Martina avansează la fileu.
15-40.
E puțin condescendent.
E un gest frumos, dar arată că nu se simte amenințată.
Și parcă mingea primită în cap a deblocat ceva în Martina.
Categoric! Ai fost altă jucătoare după lovitură.
Aut!
Primul game din ultimul set.
Evert dă semne de nervozitate.
Da.
Domini meciul.
40-0.
Navratilova servește pentru meci.
Conduce cu 6-5, în ultimul set.
Îți auzi bătăile inimii.
Îți auzi respirația.
Totul e amplificat de o sută de ori.
Iar timpul stă pe loc, dar trece prea repede în același timp.
Era liniște mormântală.
Liniște, vă rog!
Gata! A câștigat!
- E campioană! - Game, set și meci, Navratilova!
- Ai fost drăguță. - Era primul tău titlu de Grand Slam.
A fost cea mai pură bucurie pe care am simțit-o vreodată pe teren.
- A fost visul meu din copilărie. - Era obiectivul tău.
- La ce te gândești acum? - Plâng pentru că ai mei nu erau prezenți.
Nu pentru că am câștigat.
Dra Evert.
Evert e cea care a câștigat cei mai mulți bani din tenis,
dar acum e a doua jucătoare din lume.
Iar Martina Navratilova e acum numărul unu mondial.
Mi-am îndeplinit visul, am câștigat Wimbledonul,
iar acum sunt numărul unu în lume
și o să încerc să mă mențin pe poziția asta.
N-o să fie ușor.
Acum sunt campionă,
iar toate vor lupta de două ori mai aprig ca să mă doboare.
Dar sunt atât de fericită acum, încât pot înfrunta pe oricine.
Surioara mea, Jeannie, a murit de cancer ovarian.
S-a răspândit atât de repede!
Când a fost diagnosticată, era deja în stadiul patru.
Se răspândise în toate organele ei.
Era cumplit s-o văd așa!
Doi ani mai târziu, geneticianul mi-a spus să mă testez.
Aveam aceeași genă.
Am fost diagnosticată cu stadiul 1.
Doctorul mi-a spus: „Dacă nu-l descopereai,
ai fi ajuns în stadiul 3 sau 4.”
A trebuit să moară din cauza acestui cancer insidios
ca să-mi dea mie șansa să am viața pe care o am acum.
Când Chris mi-a spus
că va face o mastectomie din cauza genei BRCA…
am început să plâng…
fără să știu că atunci aveam cancer.
Când am găsit nodulul de la gât, am făcut o tomografie
și am aflat că aveam atât cancer la sân, cât și cancer la gât.
Fiecare scanare e terifiantă.
ALEX MILL FIUL CEL MARE AL LUI CHRIS
- Ești pregătită? - Da.
A doua oară am înțeles cu adevărat
cât de prețios e fiecare moment…
cât de prețioasă e viața.
Vreau să fiu mereu alături de copiii mei.
Martina, pari de neoprit.
Ești numărul unu.
Lumea spune că ai detronat-o pe Chris din postura de numărul unu mondial.
Ai ieșit…
- I-a scăpat racheta pe picior. - Nu mă răni!
De ce i-ai scăpat racheta pe picior?
Chiar pe degetul rănit.
Pe degetul rănit… Înțeleg. Spune-mi…
Drumul spre locul întâi e grozav, acel urcuș are farmecul lui.
E extrem de palpitant.
Când ajungi acolo, așteptările sunt mult mai mari.
Se așteaptă să câștigi tot timpul.
E tot mai greu.
Martina era numărul unu, dar apoi a început să joace mai slab.
Viața personală zbuciumată îi afecta concentrarea,
disciplina și jocul.
În primii ani, știam sigur
că Martina nu avea instinctul ucigaș.
Recunoștea că îi plăcea să joace contra prietenelor ei,
fiindcă așa era fericită chiar dacă pierdea.
Incredibil!
Eu nu eram așa.
Am jucat contra Martinei la Amelia Island.
E a 41-a întâlnire dintre ele.
Chris Evert Lloyd conduce cu 27-13 la întâlnirile directe.
O dominam și o învingeam.
Evert Lloyd!
Martina a avut mereu potențialul să fie numărul unu mondial.
Dar cred că nu s-a străduit suficient și nu și-a valorificat talentul.
- Aut! - Așa!
Am bătut-o 6-0, 6-0.
Chris Evert Lloyd.
N-a câștigat niciun game.
Are 17 victorii consecutive în 1981 și nu a pierdut niciun meci.
6-0, 6-0.
Am cunoscut-o pe Nancy Lieberman în acel weekend.
Mi-a zis: „Nu muncești destul.” I-am zis: „Ce vrei să spui?”
Mi-a zis: „Ai putea să te antrenezi mai intens.” „Poftim?”
M-a luat la antrenamente de baschet
și mi-am dat seama că aș putea fi într-o formă mai bună.
Știu de ce e nevoie ca să fii în vârf și să fii numărul unu,
iar Martina nu dădea tot ce putea în tenis.
Va trebui să lovești mai mult, Wonder Woman.
Vedeta baschetului, Nancy Lieberman, e de obicei alături de ea.
- Așa? - Ține-l în față. E prea aproape.
Nancy era o baschetbalistă dură din New York.
Dădea din coate, împingea cu șoldul.
Așa era ea.
Nancy Lieberman, 23 de ani, născută în Brooklyn,
expertă în fiertul homarilor, ceea ce o face pe Martina să plângă.
Nancy Lieberman s-a enervat pe ea și a țipat la ea:
„Ești mai bună decât ea în fiecare aspect al jocului.
Nu e la nivelul tău fizic. Nu se mișcă la fel
și nu are loviturile tale.”
Nancy a zis: „Ea are ce vrei tu. Nu fi prietenă cu ea. Trebuie s-o bați.”
Când ridic greutăți, mă gândesc la Chris.
Când fac exerciții, mă gândesc la Chris. Pe celelalte le pot bate.
Ea era motivația mea. Pa ea trebuia s-o înving.
Și-a dat seama de ceva:
„Trebuie să slăbesc, să mănânc mai bine și să mă antrenez mai mult.”
A făcut tot ce a putut ca să-și valorifice talentul.
Absolut tot!
Nancy avea o atitudine urâtă față de mine
și a influențat-o pe Martina să mă considere ca fiind inamicul.
Chiar era.
Chris era inamicul. Ea era pe primul loc, eu, pe al doilea.
Pe ea trebuia s-o înving ca să ajung prima.
Îmi spunea: „Nu poți fi prietenă cu Chrissie.
Trebuie s-o urăști.”
O învinovățea pe Nancy, dar nici ea nu știa să fie prietenă.
Cinci luni mai târziu, devenise o jucătoare complet diferită.
Era suplă.
Era agilă.
Avea un corp mai bine lucrat.
Era în formă, avea un cardio excelent și loviturile îi ieșeau grozav.
Dar Martina nu vorbea cu mine.
Rivalitatea s-a inversat pentru că Martina devenise mai bună.
Și prietenia a fost grav afectată.
Nancy ș-ai asumat toată vina.
Asta își dorise.
Ăsta era scopul, iar Martina a fost de acord.
Prietenele mele m-au influențat prea mult.
Nu știam exact cum să gestionez asta,
dar știam că trebuia să am un instinct de ucigaș.
Poate am exagerat.
În acel moment, Martina o rănea pe Chrissie.
Începuse să o rănească pe teren și în vestiar,
prin felul în care o trata.
S-au rănit una pe alta emoțional.
Se vedea pe fețele lor pe teren. Chrissie nu suporta atitudinea Martinei.
Și se vedea furia pe fața Martinei
când crede că ar putea pierde un meci cu Chrissie.
Face totul foarte bine. Nu face nimic grozav.
Martina Navratilova are în 1982 un sezon de vis.
E pe locul întâi, a câștigat 37 de meciuri la rând,
inclusiv Wimbledon, și e foarte încrezătoare.
După Wimbledon, Martina a spus că vrea să fie cunoscută
ca cea mai bună jucătoare din lume,
ceea ce a enervat-o pe Chris Evert.
„Ce insultă pentru mine și Billie Jean,
care am avut cariere de zece ori mai bune!”
Înainte eu eram subiectul întrebărilor. Acum eu sunt întrebată despre ea.
Cred că simte că atrag prea multă atenție. La vârf există mereu gelozie.
- Ești mai bună decât Chrissie? - Cred că da.
Probabil ea n-ar fi de acord,
dar cred că, la apogeu, sunt mai bună decât ea la apogeu.
Când rămâneam singure în vestiar, în acei ani tensionați și reci,
nu vorbeam una cu cealaltă.
Pur și simplu, nu ne vorbeam.
Ea era într-o parte, eu eram în alta.
Primul serviciu o trădează…
A fost cel mai jos punct al relației noastre.
Liniște, vă rog!
Eu am ajuns cumva la mijloc.
Îmi amintesc clar că între cele două se simțea o tensiune uriașă.
EVERT RĂSPUNDE TĂIOS ÎN SCHIMBUL DE REPLICI DESPRE LOCUL 1
Iar presa alimenta rivalitatea dintre ele ca să umple tribunele.
Să le ai pe cele două, prințesa contra forței brute…
Nu puteai cere un scenariu mai bun.
Finalele feminine dintre Chris și Martina au devenit capete de afiș.
Martina a câștigat US Open aici, la New York.
Acum o săptămână, Martina a învins-o pe Chris la Australian Open.
Chris o învinsese pe Martina cu o săptămână înainte, în altă finală.
Erau uriașe.
Se scria despre tenisul feminin, indiferent de turneu.
Presa decide cum să te prezinte, iar povestea asta le plăcea la nebunie.
A fost prima rivalitate adevărată
care a stârnit un asemenea interes și a dat legitimitate tenisului feminin.
Am invitat-o pe una dintre cele mai mari jucătoare de tenis, Chrissie Evert.
Dar Chrissie era o celebritate dincolo de lumea tenisului.
Chris Evert!
Dra Chris Evert!
Chrissie a fost îndrăgită imediat.
- Cum ți se pare primirea? - Sunt foarte încântată.
Nu mă așteptam să vină atâta lume și am fost șocată să văd fanfara.
Relația cu Jimmy Connors o făcea și mai interesantă.
Apărea alături de mari jucători de tenis și actori celebri.
Apoi s-a măritat cu John Lloyd, un tip foarte arătos.
Chrissie devenea tot mai cunoscută, nu doar în paginile de sport.
A început să câștige din publicitate, la nivelul bărbaților.
De asta îmi place Lipton.
Band-Aid Tricot Mesh are aceeași nuanță ca piele.
Se lipește mai bine, nu doar când joci tenis.
- Câți bani ai câștigat? - Ce întrebare directă!
Am câștigat din tenis puțin peste șapte milioane de dolari.
Din reclame, tot cam atât, poate mai mult.
Chrissie era un subiect bun.
Patriarhatului îi convenea asta.
Nu e o amenințare.
CHRIS EVERT DEVINE UN BRAND URIAȘ
Pe mine presa nu m-a tratat la fel.
Eram privită altfel.
Eram fata „comunistă” care locuia în Beverly Hills.
DEZERTOAREA A GĂSIT O COMOARĂ
Exagerau totul.
Dacă aș fi plecat din țară într-un loc unde nu cunoșteam pe nimeni,
aș fi avut încredere în oameni, iar presa și prietenii m-ar fi trădat.
Oricine s-ar simți complexat.
Eram complexată de corpul și de înfățișarea mea,
dar și de venele, mușchii și trăsăturile mele puternice.
Nu voiam să fiu judecată
pentru ceva ce n-ar fi trebuit judecat.
A ajutat economia locală
cumpărând un Porsche cu 34.000 de dolari, de la un dealer auto local.
Presa americană o prezintă pe Martina drept lacomă.
Nu se sătura de bijuterii, de mașini și de tot ce însemna America.
Apoi au devenit obsedați de viața ei din afara terenului.
Martina!
S-a vorbit despre lesbianism în circuitul feminin de tenis,
iar Martina a fost în centrul discuțiilor.
De-a lungul anilor, presa m-a întrebat dacă eram gay
sau dacă existau lesbiene în circuit.
Atunci aveam o relație cu Nancy Lieberman,
care nu putea să recunoască că era lesbiană,
așa că ne prefăceam că eram prietene, ca să protejez circuitul.
- Joc tenis. - E singurul lucru care te preocupă.
E singurul lucru despre care vorbesc.
Un articol din New York Times din acea perioadă relata
că homosexualitatea în sport e o problemă mai controversată
decât drogurile sau infracțiunile.
Iar sponsorii circuitului de tenis au început să se teamă
că tenisul feminin ar putea fi asociat cu homosexualitatea.
Era o perioadă tulbure.
Presa de scandal, mereu în căutare de senzațional,
voia să știe cât mai mult.
Toată lumea știa că Martina avea iubite și că era gay.
Nu era mare lucru, dar era mare lucru să recunoști public.
MARTINA RECUNOAȘTE CĂ E BISEXUALĂ
Nu eu am luat decizia, ci un jurnalist,
care voia să vorbească despre sexualitatea mea.
Consideram că nu era treaba nimănui pe cine iubesc.
Steve Goldstein, jurnalist la New York Daily News,
a spus că am fost de acord, deși nu-m dădusem acordul să scrie.
Și nu eram bisexuală.
Eram gay, dar era mai acceptabil să fii bisexual decât gay.
Bisexualitatea era mereu… planul de rezervă.
BILLIE JEAN KING NU SE LASĂ INTIMIDATĂ
În 1981, am fost și eu demascată.
Lumea nu știe cum a fost. A fost îngrozitor.
Pe sportivii homosexuali nu-i deranjau, chiar dacă se știa că erau gay.
Dar sportivele erau luate în vizor.
Presa devenise obsedată de viața Martinei și voia să știe cu cine umbla.
Gestiona situația chemându-și iubitele în loja ei.
Dacă tabloidele voiau o poză, puteau s-o facă pe terenul central.
Martina a făcut față expunerii fiind și mai asumată.
Martina Navratilova, copleșită de bucurie,
sărbătorește cu buna ei prietenă, Judy Nelson.
Martina a avut multe iubite. Mai multe decât majoritatea.
A avut multe iubite.
- Ai locuit vreodată singură? - Am fost singură ocazional.
Dar mai tot timpul eram cu cineva.
Nu-mi plăcea să fiu singură fiindcă nu aveam familia alături.
Poate de asta mă agățam mai mult de partenera mea
pentru iubire, sprijin și sentimentul de apartenență.
N-am avut copii, nu mă puteam căsători…
Nu-ți păsa ce credeau ceilalți și am admirat asta la tine foarte mult.
Puteam spune ce voiam fiindcă nici nu aveam sponsori.
Țin minte că agentul meu mi-a spus
că era pe Madison Avenue cu agenții de publicitate
și discutau idei de campanii.
Aveau idei pentru reclame pentru tine, era agitație și forfotă.
Dar când s-a pomenit numele meu, toată lumea a tăcut.
Poate eram invidioasă, dar nu puteam să mă schimb.
Pe teren era una, dar în afara terenului conta popularitatea,
iar tu erai imaginea fetei normale.
Așa vorbeau despre tine.
Erai fata cu care voiai să se însoare fiul tău.
Despre mine n-au scris așa ceva.
Cred că am renunțat până la urmă.
Mi-am spus că o să las tenisul să vorbească pentru mine.
Game.
Numărul unu.
- Martina Navratilova. - Martina Navratilova e în formă.
A dominat meciul…
În doar 50 de minute a zdrobit-o pe Bettina Bunge.
A învins-o pe Mould cu 6-1, 6-1.
A copleșit-o pe Andrea Jaeger.
Când Martina Navratilova e în formă maximă, nu ai nicio șansă.
Oamenii erau obișnuiți să vadă femei în rochii de domnișoară
jucând de pe lina de fund.
Apoi a venit Martina, cu jocul ei tăios. Două lovituri și te termina.
Game.
Martina a obținut 19 victorii la rând, câștigând patru turnee.
Martina domina toate meciurile.
Încercai să câștigi cât mai multe gameuri ca să nu te faci de rușine.
Gata!
Game.
Chris, e diferit să fii vânător și nu vânat?
Am fost în ambele poziții.
Eu sunt vânată de o mie de jucătoare, iar eu vânez una.
Dovedește din nou că e numărul unu.
A câștigat 49 de meciuri la rând.
Unii spun că nu e bine pentru tenis, dar ea nu e de acord.
Cred că e o prostie. Jucătoarele știu că trebuie să se perfecționeze.
Tot ce fac e să ridic nivelul tenisului feminin.
La apogeul ei, Chrissie abia reușea să-i ia câteva game-uri pe set.
Nu te lăsa să respiri.
Era mai bună decât mine la orice.
Mă învingea pe zgură, suprafața pe care o învingeam mereu.
Dacă n-o băteam pe zgură, n-aveam șanse pe alte suprafețe.
Martina Navratilova.
Am câștigat totul măcar o dată, dar problema e
că vrei să câștigi și mai mult.
Dau tot ce pot în fiecare meci,
dar știu că nu mi-am atins potențialul, așa că asta urmăresc.
O victorie uriașă pentru Martina.
Aplauze pentru Chris Lloyd.
A jucat frumos azi, dar a jucat împotriva unei jucătoare
care ar putea fi considerată cea mai bună pe care am văzut-o vreodată.
Chris era prințesa, favorita tuturor,
dar începuse să-și piardă strălucirea și toată lumea era cu ochii pe ea.
E multă presiune.
Ajunsese să domine tenisul mondial.
Nimeni n-o putea învinge. Avea răspuns la orice.
În vara anului 1984, eu porneam cu șansa a doua.
1984 US OPEN - FINALA
Finala US Open din 1984,
în acea sâmbătă celebră, 8 septembrie 1984,
poate fi cea mai mare zi din istoria tenisului.
Atmosfera era foarte încărcată.
O vom vedea pe Chris Evert Lloyd înfruntând-o pe Martina Navratilova
pentru a 61-a oară.
Nu va semăna cu meciul de acum un an când Martina a câștigat ușor.
Chris încearcă din nou să micșoreze distanța dintre ele.
Simțeam că eram la același nivel cu ea
și că suprafața dură de la US Open mă avantaja,
poate puțin mai mult decât pe ea.
Începe meciul. Chris Evert Lloyd servește.
- Are cel mai bun serviciu din circuit. - Sunt de acord.
Chris se mișcă mai bine ca niciodată.
A jucat extrem de agresiv și a câștigat primul set,
iar publicul era în extaz.
Game și primul set, Evert Lloyd, 6-4.
Chris a fost ovaționată mai puternic decât oricând,
pentru că oamenii credeau că asistau la revenirea lui Chris Evert.
Chris pare delicată.
Dar când strângea pumnul de bucurie, știai ce te așteaptă.
Publicul era împotriva mea. Voiau să pierd.
Nu știu cât a contat că eram gay
sau că veneam dintr-o țară comunistă.
Arbitrul cere liniște.
O susțineau pe Martina împotriva altora.
Dar nu ar fi huiduit-o niciodată pe Chrissie.
Trebuie să poți să joci la cel mai înalt nivel
când lucrurile se complică și tensiunea e maximă.
Martina a trecut prin asta mai mult decât aproape oricare jucătoare.
30-30.
Martina va avea probleme cu spectatorii
dacă îi va mai provoca și le va mai cere aplauze.
A fost cel mai greu meci pe care l-am jucat vreodată.
Sunt americană. Sunt un om bun.
Iar voi mă huiduiți.
Crescuseră cu mine.
Erau fanii mei din New York pe care îi cunoșteam de la 16 ani.
Mă considerau una de-a lor,
iar pe Martina o vedeau ca pe un agresor.
- Game, Navratilova. - L-a câștigat ușor.
Meciul era strâns și orice era posibil.
Dacă Martina își intră în mână, va fi foarte greu de oprit.
E prea bună.
Game și setul doi…
Martina și-a văzut de treabă.
Aut!
- Mai are nevoie de un game. - Da, de încă patru puncte.
- 40-15. - Două mingi de meci.
Nu se putea mai dramatic de atât.
Nu ajunge la ea.
Martina Navratilova.
Scuze!
Acela e antrenorul Martinei, Mike Estep.
Sunt lacrimi de bucurie.
Nu erau lacrimi de bucurie, ci de ușurare.
Și de tristețe.
E greu să par normală acum, așa că vă mulțumesc tuturor.
Îi mulțumesc lui Mike și celor din loja mea.
Au fost alături de mine. Mulțumesc!
Chrissie, te iubim!
Am fost devastată când am pierdut.
În acel moment, am recunoscut că era o jucătoare mai bună decât mine.
Știam că era mai în formă decât mine, dar era și o jucătoarea mai bună.
Eram ușurată că am câștigat
și eram tristă că publicul era împotriva mea.
Era greu să nu o iau personal.
Ca atlet de elită, odată ajuns în vârf, rămâi singur.
Psihologii te învață din cărți cum să faci față presiunii.
Doar sportivii de elită înțeleg.
Salut!
Salut, Lulu! Ce faci?
Intră, Lulu! Simte-te ca acasă!
- Test COVID. Negativ. - Mulțumesc. A fost foarte…
- Ce faci? - Bună!
Mai bine decât tine.
- Ai adus mâncare. - Julia a făcut supă.
- Îți crește părul. - Credeam că aveam păr nasol.
Dar acum mă mir cât păr aveam la 30 de ani.
Mai ai grețuri?
Sunt obosită. Parcă corpul nu mai ascultă de mine.
- Da. - Simt că nu-l mai pot stăpâni.
Mă uitam la tenis la televizor și tinerii ăștia…
Sunt foarte bine pregătiți fizic și foarte puternici.
Sunt plini de energie și transpiră și…
- Așa eram noi! - Da.
- Dar acum… - Nu mai e așa!
Știu.
Ai început să joci tenis?
- Nu e pe lista mea de dorințe. - Da, te înțeleg.
Acum, pe lista mea e doar mersul pe jos.
Îmi amintesc când schiam cu tine.
Trebuie să mergem. Asta mai vreau să fac, să schiez cu tine.
Va trebui să schiezi încet de tot, ca să nu mă lași în urmă.
Ar trebui să facem o scenetă la SNL despre cât de competitive suntem.
Tu ai profitat că erai gay. Eu chiar am muncit.
SNL, NOIEMBRIE 1989
- Martina, trebuie să vorbim. - Nu mă poți intimida, Chris.
Nu vreau să te intimidez. De intimidări vreau să scap.
Așa n-o să mă învingi.
„Nu la așa ceva credeam că o să ne întrecem.”
„Mi-am pierdut părul.” „Și eu mi-am pierdut părul.
„Mi-e greață.”
„Am slăbit nouă kilograme.” „Eu, 13.”
Acum că ai mai trecut prin asta, e mai greu să înfrunți ce urmează?
Trebuie să-ți păcălești mintea.
Îți spui: „Urmează a treia și o să fiu deja la jumătate.”
Da.
Număram tot timpul. Am făcut cinci, mai am 30.
Am făcut șase, mai am 29.
Număram de fiecare dată.
O transformi într-un obiectiv. Doar așa mergem înainte.
Trebuie să vezi capătul drumului.
- Bun… - Vino încoace!
O să fie bine.
E așa frumos afară azi!
- Pa, vedeto! - Adios, amiga!
Eu mă văitam că mi-era rău trei zile din trei săptămâni,
în timp ce ea a avut 35 de zile de greață și dureri de cap.
Așa a fost?
A avut 35 de zile. Doamne!
Văd lucrurile mai clar ca niciodată.
E o sursă de inspirație.
Lupta ei cu cancerul îmi dă putere în propria mea luptă.
Cineva a spus asta și chiar ar fi trebuit să caut citatul, fiindcă îl ador:
„Uneori, cel mai rău lucru în America e să fii al doilea cel mai bun din lume.”
Așa e?
Sau te simți bine fiind a doua cea mai bună din lume?
Trebuie să mă împac cu ideea asta, pentru că sunt numărul doi de trei ani.
Viața lui Chrissie fusese destul de tumultuoasă.
Se despărțise de John Lloyd, iar căsnicia lor se terminase.
Eram fericită doar dacă în ziua aceea câștigam.
Nu mai aveam energie și pentru el.
Nu aveam de gând să-mi sacrific cariera ca să rămân căsătorită.
Totul vine cu un preț, iar eu voiam să câștig.
Dar, în adâncul sufletului, văzând cum juca Martina,
nu știam dacă mai pot câștiga un alt turneu major.
Martina o dominase vreo doi ani.
Doi ani!
Poate la un moment dat ar trebui să-ți spui
că adversara ta e prea bună și că nu poți ține pasul cu ea.
Chrissie și-a pus o întrebare esențială:
„Ce pot face ca să opresc forța asta de neoprit care e Martina?”
Nu toată lumea poate avea un corp ca ăsta.
Unele persoane și-ar da brațele ca să aibă picioare ca astea.
Martina are 7% grăsime corporală
și se antrenează diversificat patru ore pe zi.
Să punem la treabă corpurile astea superbe!
Ca s-o ajungă, Chrissie trebuia să facă la fel.
Nu mai era de ajuns să te antrenezi trei-patru ore pe zi, pe terenul de tenis.
Chrissie trebuia să facă mai mult, să încerce lucruri diferite
și să-și adapteze jocul.
Și-a îmbunătățit forța, viteza și jocul la fileu.
Am făcut tot ce făcea și ea,
cu diferența că ea ridica 16 kg, iar eu doar 7 kg.
Antrenorul meu îmi spunea: „Trebuie să urci la fileu.
Îți faci jocul, dar ea te bate. Trebuie să schimbi ceva.”
Cum privești acum următorul meci cu Martina?
De fiecare dată când mă antrenez,
exersez lovituri pe care sper să le folosesc împotriva ei.
Finala de la Roland Garros.
Martina Navratilova și Chris Evert Lloyd se întâlnesc pentru a 65-a oară.
E o rivalitate fără sfârșit care a început acum 13 ani. E incredibil!
Diferența e microscopică, ca mintea iubitei mele.
Ce?
Simțeam că mă priveai urât, dar știu că tu spui că nu e adevărat.
Nu era așa.
Primul game e foarte important.
E afară.
Martina joacă prudent,
în timp ce Chris țintește liniile, ceea ce reprezintă o inversare de roluri.
Eram mai sigură pe mine la fileu și voiam să-ți răpesc avantajul ăsta.
Bună lovitură!
Doamne!
Ai văzut cum a sărit mingea? Doamne!
Cu reverul!
Ce rever!
Ce meci!
Minge de meci, Chris Evert Lloyd.
Hai să vedem!
E important. Liniște!
Da!
Nicio victorie nu m-a emoționat atât de tare.
Mi se spunea că mi-a trecut vremea, că n-o să câștig vreun Grand Slam.
- E obositor. - Pur și simplu…
- Da. - Am muncit mult și încă jucam excelent.
Cred că a fost unul dintre cele mai grele meciuri pe care le-am jucat.
Aș vrea să-i spun ceva Martinei.
A dat dovadă de fairplay.
E încă numărul unu, iar de-asta victoria e și mai specială.
Se împingeau una pe alta să devină mai bune
și făceau sacrificii pentru încă o victorie asupra celeilalte.
Era dureros pentru că noi celelalte nu prea câștigam Grand Slamuri,
dar era și frumos de urmărit.
Verdictul era aproape dat.
Chris Evert urma să rămână în istorie ca o mare campioană,
dar în urma Martinei.
Chris Evert a revenit, a câștigat la Roland Garros în ’85,
a redevenit temporar numărul unu,
apoi a câștigat din nou la Roland Garros în ’86.
Astea i-au încununat cariera.
E considerată cea mai mare rivalitate din tenisul feminin.
Unii cred că e chiar mai mult de atât.
Trebuie să beau asta pentru tomografie.
Bea!
E dezgustător.
Cred că am fost mai disciplinată în viața de pe teren
decât în afara lui.
Am fost căsătorită și am divorțat de trei ori.
Am învățat multe lecții grele.
Iar când ai cancer, îți regândești prioritățile,
iar prioritățile mele sunt cei trei băieți și nepotul meu.
Oamenii sunt prioritatea mea.
O să fie bine.
Christine Evert.
Mor când îmi aud numele.
- Baftă! - Să fie!
Mult mai bine. Tensiunea e 148 cu 81.
Ai tratamente programate azi? Perfuzie, injecții?
Da, fac o scanare PET.
Cred că am mai multe emoții decât credeam.
Bine, Martina.
Aș vrea să am venele Martinei Navratilova.
I se văd de la o poștă.
Sunt invidioasă.
- Mai trebuie una. - Mai trebuie una?
- Da. - La naiba!
Încă una.
După ce-ți pun perfuzia,
o să ies și o să anunț un tehnician că ești gata,
ca să vină să-ți facă injecția.
Vei sta aici cam o oră.
- Pot să ies sau rămân aici? - Rămâi aici. Ești radioactivă.
După cancer, am renunțat la oamenii toxici din viața mea.
Prefer să fiu singură
decât cu oameni cu care nu vreau să fiu.
Devii mai selectivă, pentru că timpul capătă altă valoare.
Întinde-te pe spate, cu capul aici și șezutul aici.
Nu am bijuterii.
Perfect. Da.
- Mai bine o dau jos. - Vrei s-o dai jos? Bine.
E cam grea.
- Bine. - Așa.
Mi se face o tomografie la pelvis și la piept,
ca să vadă dacă e cancer și acolo.
Acum sunt puțin stresată. Am foarte multe pe cap.
Cred că așteptarea acelui telefon…
Sper să fie vești bune. Atât pot spune.
Încep să injectez substanța de contrast.
E normal să simți un val de căldură în corp.
Întinde-te!
O să-mi dau jos pantofii.
Fac testul ca să vadă dacă tumoarea din gât a dispărut.
Când aștepți răspunsul, indiferent care e,
fiecare secundă pare o eternitate…
până primești confirmarea.
Martina Navratilova e o sportivă cehoslovacă renumită,
care a fugit din blocul sovietic și s-a întors acasă în vizită.
S-a întors în Cehoslovacia ca să joace tenis pentru Statele Unite.
Cupa Federației e competiția internațională feminină
care a determinat guvernul ceh să-i acorde viză expatei.
REUNIUNE DE FAMILIE
Până în 1980, îmi văzusem părinții în afara țării.
Dar nu mai fusesem în Cehoslovacia din '75.
Și nu intenționam să mă întorc vreodată, pentru că era tot o țară comunistă.
Dar a fost o ocazie extraordinară, după ce am obținut cetățenia americană.
M-a sunat Martina și mi-a zis:
„Sper să poți veni la Praga și să joci în Fed Cup cu mine.”
Știam că va fi ceva deosebit și voiam ca Chris să fie prezentă.
Voiam să împart momentul cu ea.
Întoarcerea aici m-a ajutat să închid acest capitol.
Era singurul capitol neterminat
pe care am așteptat 11 ani ca să-l închid.
Am fost la ea acasă.
Mama ei a gătit găluște.
Am văzut cum era în preajma părinților ei.
Am văzut cât de bună era cu oamenii.
Am înțeles pentru prima dată impactul pe care îl avea asupra oamenilor
și cât de mult o iubeau.
Am văzut latura umană a Martinei, dar și vulnerabilitatea ei.
A fost cea mai minunată călătorie din viața mea.
După aceea, mi s-au schimbat sentimentele față de ea.
Chris pare dură pe dinafară, dar e foarte sensibilă.
Și totuși te lasă să te apropii, până la un punct.
Are un zid acolo, dar zidul ăla a devenit tot mai mic.
În cele din urmă, m-am deschis.
Am renunțat la aparențe și la orgoliu,
iar relația noastră a devenit una sinceră și autentică,
fără ca asta să ne afecteze felul în care jucam.
Dar a durat ceva să ajungem acolo.
Au fost 14 ani în care fie tu, fie Martina ați fost numărul unu?
Șapte ani fiecare.
A fost o rivalitate extraordinară. Ne-am împins una pe alta la limită.
ULTIMUL MECI
M-aș fi retras demult, dacă n-ar fi fost Martina.
Ea m-a ținut pe teren atât de mult.
Rivalitatea ne-a ridicat nivelul și ne-a făcut să fim mai bune.
Chrissie s-a închis în ea devreme,
dar s-a deschis treptat, de-a lungul anilor.
- Bine, fetelor! - Haideți!
Martina a intrat în viața publică foarte vulnerabilă și expusă,
iar de atunci s-a închis în ea.
Merg în direcții diferite,
dar, când se regăsesc, cred că se înțeleg cu adevărat,
fiindcă înțeleg ambele direcții.
Cred că se susțineau sincer una pe alta…
mai ales spre finalul carierei.
Te lupți cu vârsta.
Te lupți cu sfârșitul inevitabil al carierei. Amândouă treceau prin asta.
Știau exact unde se aflau.
Chris Evert a decis că viața înseamnă mai mult decât tenis.
Am un soț minunat. Am o viață minunată acum.
În viață pot exista lucruri mai rele decât retragerea.
Dacă erai o fetiță și iubeai tenisul, voiai să fii Chris Evert.
Timp de 13 ani la rând, a câștigat cel puțin un turneu de Grand Slam.
A câștigat șase titluri la US Open, trei la Wimbledon
și șapte la Roland Garros.
A câștigat 157 de titluri la simplu.
Mai multe decât oricare altă jucătoare.
TE IUBIM, CHRIS!
Odată cu retragerea lui Chris, nu mai jucam tenis la fel.
Vestiarul era gol fără ea.
Game, set și meci, Navratilova.
Am mai jucat o vreme.
Niciun nume mare din tenis, nici la bărbați, nici la femei,
nu câștigase până azi nouă titluri la simplu.
Această onoare îi aparține doar Martinei Navratilova.
Simțeam că trecuse vremea mea.
Cred că Martina își dă seama
că ar putea fi ultima dată când ridică trofeul pe terenul central.
Știu că ați așteptat acest anunț de mult timp.
Unii dintre voi, de cel puțin zece ani.
Iată-l!
Anul 1994 va fi, cu siguranță, ultimul meu an în circuit.
Navratilova a fost aplaudată în picioare de 13.000 de oameni, aproape două minute.
Și, când a plecat pentru ultima oară,
jucătoarea numită „legendă” de către adversare,
a luat ca amintire un smoc din iarba de la Wimbledon.
Are 167 de trofee la simplu, mai mult decât oricine.
Dar și 18 titluri de Grand Slam.
Nouă titluri la Wimbledon.
Titluri câștigate în trei decenii diferite.
Îi datorez viața mea tenisului. Și a fost o viață minunată.
MARTINA, O SĂ NE FIE DOR DE TINE!
Povestea lor, doar ca rivale în tenis,
ar fi fost deja o poveste grozavă.
Dar experiența comună a tratamentului pentru cancer,
sprijinul reciproc…
Așa ceva vrei de la prieteni.
Să te susțină, să te iubească și să le pese de tine.
De obicei, cine te-a învins de 37 de ori nu face asta.
Dar tocmai de asta povestea e și mai specială.
Să mergi până la ieșire, bine?
- Mulțumesc mult! - Cu plăcere.
2024, VARA
- Cum te simți? - Bine. Am emoții.
Toate imaginile.
O tumoră ar apărea cu galben.
Nimic. Complet normal.
Fără cancer.
Raportul oficial a apărut deja.
Cancerul nu s-a extins deloc.
Asta indică al treilea rezultat. Fără captare FDG, fără metastaze.
Nu e nimic. E clar.
Modificările post-tratament, sânii, totul… E bine.
Da, totul arată bine.
Nu știi niciodată cât de tare te va afecta.
Tot îți e frică.
Și e ceva important, fiindcă acum s-a terminat.
Dacă voi mai face cancer, nu va fi din cauza asta,
deci am scăpat de nenorocirea asta.
Vrei să le spun să nu mai filmeze?
Îți dai seama cât de mult te consuma abia după ce trece.
Bună, Chris! Sunt dr. Cardenas.
Ce faceți?
Bine. Am vești excelente.
Tomografia toracelui, abdomenului și pelvisului a ieșit curată,
ceea ce înseamnă că nu există celule canceroase nicăieri.
Ce bine, fir-ar să fie!
Nu știu ce să mai spun. Sunt atât de fericită!
Am fost îngrijorată multă vreme.
Doamne!
Măi să fie!
Bună!
Ți-am zis că te sun după ce aflu rezultatul.
- Da. - Totul e în regulă.
Ura!
Simt o ușurare imensă.
E minunat. Pot să adorm cu zâmbetul pe buze.
Mulți oameni care trec prin cancer îți vor spune
că îți petreci mult timp protejându-i pe cei din jur.
Buni?
Bunica? Mamaie? Nu știu. Cum o să-mi spui?
Nu vrei să-ți superi copiii.
Nu vrei să-ți superi iubitul sau soțul.
Așa că ții totul pentru tine.
- Mersi că ai venit! - E al dracului de important.
- Da. - Nu mai înjura!
Chiar e important.
Chrissie n-a trebuit s-o protejeze pe Martina.
Putea să-i spună: „Mi-e frică. Mi-e rău.”
Când te simți așa…
- Parcă nu se mai termină. - Știu.
„Cum o să trec peste asta?”
Martina a putut face asta cu Chris.
Nu e o competiție despre cine a avut cancerul mai grav.
Ducem aceeași luptă.
Și ne sprijinim reciproc.
Așa, bravo!
Parcă ați fi rude.
Suntem ca niște gemene siameze, dar nu suntem lipite.
„Sună clopoțelul la ultimul tratament.
Îți aduce pace, noroc și vindecare.”
Dă-i drumul!
Bine.
Prietenia lor demonstrează că fairplayul nu e doar un ideal naiv și prăfuit.
Chiar poate exista.
Poate exista între două rivale cu 18 titluri de Grand Slam fiecare.
Există jucătoare care au câștigat mai multe titluri de Grand Slam,
dar nimeni n-a avut o rivală de asemenea calibru
la fiecare trofeu.
Ambele concurează pentru titlul de cea mai bună jucătoare din istorie.
Atât de bune sunt.
Am moștenirea mea și recordul meu individual.
Dar simt că rivalitatea e la fel de importantă, dacă nu mai importantă.
Eu am nouă titluri la Wimbledon, tu trei. Sunt în avantaj.
Eu am șapte titluri la Roland Garros, iar tu ai doar… două.
Rivalitatea asta e unică.
Dreapta ta împotriva dreptei mele. Să vedem!
Am trecut prin multe. Despărțiri, căsătorii, copii…
Ne îngrijim una pe alta.
Și, desigur, meciurile.
Am ajuns la 70 de ani.
Când am avut amândouă cancer,
prietenia noastră a devenit indestructibilă.
Ne-am sprijinit reciproc…
„Un corp ca al lui Chris.” Asta vreau să văd.
…la bine și la greu.
E o dovadă de prietenie.
Nu mai e cale de întoarcere.
Vom fi mereu apropiate.
Mai jucați tenis de performanță?
- De performanță? Glumești? - Doamne!
E deja o performanță să ajungem pe teren.
Dacă n-aș avea umărul ăsta, i-aș da o bătaie…
CENTRUL ONCOLOGIC MEMORIAL SLOAN KETTERING
ÎN MEMORIA LUI JEANNE EVERT DUBIN 1957-2020
ȘI A TUTUROR CELOR CARE AU MURIT DE CANCER
Mă gândesc mereu la ceva și le-am întrebat pe amândouă.
Ar mai fi fost prietene
dacă nu ar fi câștigat fiecare 18 titluri de Grand Slam?
Ce au spus? Știu răspunsul.
- Titluri de Grand Slam? - Da.
Dacă am mai fi fost prietene? La fel de bune?
Trebuie să o întrebi pe ea.
Cred că da.
Se vede și la Roger și Rafa.
Cu fiecare meci, respectul și afecțiunea dintre ei au devenit tot mai puternice.
Nu m-a mai întrebat nimeni asta.
Faptul că avem câte 18 titluri de Grand Slam
ne afectează prietenia sau relația?
Balanța se echilibrează.
Dar, la capitolul ăsta, suntem egale.
Și sunt împăcată cu asta.
Nu asta e baza prieteniei noastre.
Acum pot dormi noaptea. Mulțumesc, Chrissie!
Subtitrarea: Marius Sechea