Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Sätt er snabbt, tack.
Man ser den fullsatta arenan. De har satt nytt publikrekord.
Chris Evert Lloyd mot Martina Navratilova.
De två bästa i världen.
Det här blir vackert.
Det här blir ingen lätt match, för någon av dem.
Nej, sir.
Hon kom dit, men kunde inte slå bollen!
Sensationell poäng!
Det viktigaste i varje rivalitet är att man gör varandra bättre.
Och att man gör sporten bättre. Det är drömmen.
Ytterligare en sensationell poäng.
Det är Godzilla mot Mothra.
De eldar på varandra.
De pressar varandra.
Av alla stora rivaliteter inom sport…
Ali, Frazier. Två mästare som tar fram det bästa hos varandra.
Larry Bird är nära att få revansch i sin personlig kamp mot Magic Johnson.
Det är utan tvekan årtiondets rivalitet.
För mig har det inte funnits någon annan rivalitet i någon sport
som kan mäta sig med Chris Evert mot Martina Navratilova.
De möttes 80 gånger.
Det låter ju helt galet.
De var de mest stridslystna, kallsinniga storhetssträvarna
som man nånsin hade sett.
Ingen av dem vill erkänna hur tufft det var.
Fördel Navratilova.
Herregud!
De utkämpade ett evighetskrig på tennisbanan.
CHRIS OCH MARTINA: DET SISTA SETET
Och nu försöker de rädda varandra.
Jag får fortfarande PTSD av att vara här.
Ja.
Det slog mig när jag var här för US Open. Det var alltid så kul att vara här.
Men de sju veckorna av elände var ganska tuffa.
-Knack, knack. -Hej!
-Hej. Du ser bra ut. -Hej. Tack.
Jag gillar det korta håret.
Jag har blivit kallad "sir" några gånger.
-Lys med lampan. -Räck ut tungan.
Jag är nervös. Det är min första kontroll
efter min behandling avslutades för fyra månader sen.
Djupa, långsamma andetag.
Jag diagnostiserades med bröstcancer och strupcancer.
Jag opererade bort en knöl i höger bröst.
Halsen behandlades med protonstrålning och cellgifter.
Det var mycket som hände.
Det var inte så länge sen behandlingen avslutades.
Det är bra att du är klar med cellgifterna,
men enligt uppföljningsriktlinjerna
för huvud- och halscancer är det rimligt med en PET-undersökning om ett år.
Ett starkt, kraftfullt hjärta. Kan du lägga dig ner?
Jag gått en kilometer nu
och det stör mig inte alls.
Utmärkt. Tar du smärtstillande?
-Nej. Inget. -Okej.
-Ursäkta. Naveln är lite känslig. -Ja.
-Ska du köra in den i näsan? -Ja. Går det bra?
Andas genom näsan.
-Säg "eee". -Eee.
Jättebra. Skolboksexempel.
Räck ut tungan helt.
-Herregud! -Klart. Ingen fara.
Fan!
Det är lugnt, Lulu.
Du kan slappna av nu.
Nu får vi vänta.
Dr Wong står på tur.
Jag väntar på att få höra om cancern är helt borta.
Jag känner en konstant oro kring cancer.
Förra gången vi sågs hade du inga symptom.
Nej.
Olyckligtvis är det inga goda nyheter den här gången.
PET/CT-undersökningen hittade cancerceller.
Jag frågade mitt team, och vi är överens.
Du ska få aggressiv cellgiftsbehandling.
Du kan förvänta dig trötthet och håravfall.
Det kommer att ske. Vi ska hålla koll…
Vet du vad? Jag har precis börjat gilla mitt hår.
Och nu ska det försvinna igen? Skojar du?
Jag vet. Beklagar. Ja.
Vi fortsätter kämpa. Du är en kämpe. Jag är en kämpe.
Okej?
Nu har vi…
Jag hade äggstockscancer för två år sen.
Nu har cancern kommit tillbaka en andra gång.
Det är som att, okej,
nu gäller det liv eller död.
Jag måste skärpa mig.
Jag måste lösa alla problem jag har i mitt liv.
En del av min styrka i tennisen kommer till nytta i kampen mot cancern.
Det immateriella,
den känslomässiga och mentala delen.
Om jag bestämde mig för nåt ansträngde jag mig som ingen annan.
Och jag lyckades.
På 70-talet blev damtennisen allt större.
Det fanns bra spelare. Rosie, Virginia, Billie Jean.
Billie Jean King, världsmästare i tennis
och ledare för en sorts kvinnliga revolutionärer.
Många tjejer har förändrats till det bättre.
"Jag lyckades. Jag behövde inte be föräldrarna om pengar.
Jag spelade bra och förtjänade de pengarna."
Och så kom Chrissie.
Första gången jag såg henne var på US Open.
Då spelade alla serve och volley, vilket betyder att de spelade vid nätet.
Plötsligt dök det upp en 16-åring
som ställde sig vid baslinjen och dominerade folk
och förändrade allt.
Evert.
Om nån här är nervös, så är det inte Christine Marie Evert.
Jag var faktiskt på stadion och såg Chrissie spela sin första match
mot Mary-Ann Eisel. Hon låg under med sex matchbollar.
Tjejen kommer tillbaka.
Chrissie Evert.
Hon vann varenda en.
Jag blev helt häpen.
Jag visste inte att en ungdom kunde vara så fantastisk.
Och Chrissie var det.
Chrissie Evert mot Billie Jean King.
Ytterligare en lobb, som blir bra!
"SÖT OCH RAR"
Alla tycker att hon är söt.
Ni behövde inte spela mot henne.
Chrissie sätter den.
Viktiga nyheter i dag är president Nixons ekonomiska budskap
och framtiden för japansk-amerikanska handelsrelationer.
Men för många människor är den viktiga personen
en 16-årig tjej från Florida.
LILLA CHRIS EVERT
NY "ÄLSKLING"
Du har ett problem. Du måste vara i skolan på St. Thomas Aquinas klockan 8.05.
Klarar du det?
Jag klarar det, även om jag är halvsovande.
Chrissie, hela veckan har folk pratat om pressen på den lilla 16-åringen.
Kände du någon press?
Nej, ingen press alls.
Jag spelar mot de bästa i världen, så jag har inget att förlora.
De har allt att förlora.
Chrissie Evert har inte förlorat en match sedan i mars.
Chris Evert, game, set och match. Ni hörde utropet.
Men de kvinnliga proffsen var inte så snälla mot henne.
De bara: "Vi sliter som djur.
Vi tillbringade sex veckor med reportern.
Och de satte henne på omslaget."
De äldre kvinnorna var inte glada över att jag fick all uppmärksamhet.
LYCKA ÄR ATT VÄLKOMNA CHRIS HEM
Ingen pratade med mig när jag kom in i omklädningsrummet.
Många av dem avskydde inte bara att hon var ett så ljuvligt paket,
utan att de alla förlorade till henne.
Det var nog det som sved.
Hon var jäkligt bra.
Hon bevisade det för dem när hon var väldigt ung.
"Jag hör hemma här."
Jag var några år yngre än Chrissie. "Kolla in den här tjejen."
Hon kom in i sporten när den behövde nytt blod
och nån som kunde locka tittare.
Man såg henne och tänkte: "Vilken vacker ung kvinna."
Så feminin, men ändå en killer på banan.
CHRIS EVERT FÖRLÄNGER VINSTSVIT
Jag var glad, för jag oroade mig för sporten. Vi behövde en superstjärna.
TENNISSUPERSTJÄRNA
Jag tänkte: "Det blir hon."
På tre år har antalet tennisspelare fördubblats till över 20 miljoner.
Chrissie har lyckats. Damtennis är nu det största som finns.
Chrissie-febern har börjat.
Jag sa till kvinnorna:
"Vi fick en bra start, men vi behöver nästa generation."
De är smarta. Tänk på det.
Jag visste att vi hade vår nästa superstjärna.
Det var matchen. Chris Evert vinner.
Seger nummer 84 för Chris Evert.
Och så är det matchboll för fröken Evert.
En triumferande Evert vinner Wimbledon-titeln.
Chris Evert, mästare 1974, och nu rankad etta.
När jag växte upp prenumererade jag på World Tennis.
Chris Evert var med. Jag tyckte att det var så häftigt.
REVNICE, TJECKIEN
Jag växte upp utanför Prag.
Kom igen.
Jag började slå bollar när jag var fem.
Pappa sa: "Säg till när du kan hålla racketen med en hand."
I två år bollade jag mot väggen.
Jag roade mig i timmar med att slå backhands mot väggen.
Vi var på tennisklubben hela dagen.
På helgerna från morgon till kväll.
Vi åkte bara hem för att äta.
Det var vårt liv.
Och äntligen, när jag sju år
var det här banan där jag slog mina första bollar på riktigt.
Över nätet.
Min pappa tillbringade otaliga timmar med mig på banan.
Då var det ett sätt att vara med min far, och jag älskade det.
Ryska stridsvagnar har ockuperat Tjeckoslovakien
och krossat det lilla landets nya ledning.
Jag var tolv när ryssarna kom 1968.
Allt förändrades den dagen.
Allt blev mycket mer begränsat.
Men om man var elitidrottare
fick man automatiskt visum till var än tävlingarna hölls.
Jag visste att tennisen var min väg ut ur landet,
vilket gav mig motivationen att jobba hårdare.
Jag vill bli bäst, vilket innebär att jag vill vinna Wimbledon.
Jag vann tjeckiska mästerskapen som 15-åring. Jag vann seniormästerskapen.
Det katapulterade mig till USA för att spela USLTA Tour,
och där träffade jag Chris första gången.
Första gången jag träffade Martina var på en turnering på en country club.
Hon var 15 år gammal.
Hon kom gående genom folkmassan i baddräkt och flip-flops.
Inte i tenniskläder, inte i träningsoverall. I baddräkt.
Hon var inte som nån annan tonårstjej.
Hon var ung och naiv.
Hon är så äkta.
När jag kom in på touren 1973
var mitt första intryck av Chris
att hon var vänskaplig nog att hälsa på en nolla som jag.
Hon var cool på ett trevligt sätt.
Men vi var väldigt olika. Chris var väldigt tjejig.
Jag hade hästsvans med rosett och bar smycken.
Jag hade volangunderbyxor och riktigt söta, feminina klänningar.
Och jag var en pojkflicka.
Jag såg talangen. Jag såg vad hon kunde göra.
Hon hade tung forehand med rejäl topspin. En kraftfull serve.
Hon hade underbara volleys.
Om man fick bestämma vilka man ville se i nästa generation,
så var Chrissie och Martina en fullträff.
En från Tjeckoslovakien och kommunismen,
och en tjej från Florida, solskensstaten.
En är vänsterhänt. En är högerhänt. Det är en kontrast i stilar.
Chrissie är en baslinjespelare med utmärkt balans.
Mellan öronen är hon som en klippa.
Martina är en lysande serve-volleyspelare, aggressiv.
Hon går alltid framåt. Hon slår en chip och rusar fram.
Det är det som lockar åskådare. De älskar det.
Vi var ofta i omklädningsrummet samtidigt
och bodde på samma hotell, så vi började umgås mer.
Vi spelade backgammon och Alfapet.
Vi blev väldigt nära vänner.
Jag mötte henne några gånger. Hon spöade mig.
Evert besegrar sin goda vän Martina Navratilova.
För att vara ärlig, i början gick det bra att vara vän med henne
eftersom jag var bättre.
Hon var känslosam. Hon grät på banan och var hård mot sig själv.
Hon var inte i form. Hon var inte i toppform.
Chris vann andra.
Mästerskapet kan bli hennes.
Där satt den!
Med tiden började vi träna med varandra och sen spelade jag dubbel med henne.
Vi visste att Chrissie och Martina skulle bli ett bra team,
men vi kunde inte förvänta oss ett så enkelt öppningsset med 6-1.
När de började spela dubbel var det intressant
att se hur de började handskas med varandra.
De har styrkor på olika områden, vilket kan göra stor skillnad.
Chrissie bidrog med jämnhet, Martina med kraft.
De gör bra ifrån sig. Det är mycket kamratskap bland damerna.
-Bra! -Game, set och match.
Fröken Evert och fröken Navratilova.
Jag älskade mina amerikanska vänner.
Jag blev förälskad i allt amerikanskt. Jag passade in.
Jag var en riktig yankee.
1975 fick jag problem med det tjeckiska förbundet
för att jag umgicks med de amerikanska spelarna.
Chris, Billie Jean och Rosie Casals.
De sa: "Du är för amerikaniserad. Du måste umgås mer med de ryska spelarna."
Den tjeckiska regeringen slog ner på henne.
Hon hotades av tjänstemän som sa:
"Vi ska få dig att rätta in dig i ledet."
De skulle inte låta mig spela US Open.
Då tänkte jag: "Om de låter mig resa tänker jag aldrig återvända."
West Side Tennis Club i Forest Hills har stått värd för US Open
i över ett halvt sekel.
Innan US Open sa jag till min agent: "Jag hoppar av efter turneringen."
Bara tre personer vet.
En av dem är Chris Evert.
Och de måste spela en match den dag Martina ska hoppa av.
Det finns bara ett sätt att bli nummer ett i damtennisvärlden idag.
Man slår Chrissie Evert.
Ett domslut mot den känslosamma Navratilova
har stört hennes koncentration.
Hon har förlorat tio raka poäng och Evert servar för att avgöra matchen.
Ute. Game.
Jag vann den matchen och hon bröt ihop och grät på planen.
Jag visste att avhoppet skulle ske, men inte vad det innebar.
Sen sa hon att hon kanske aldrig skulle få se sina föräldrar igen.
Nästa dag gick jag till migrationsverket i New York.
Jag fick skriva på massa papper och svära att jag inte var kommunistspion.
De sa: "Okej, du får ett green card, men säg inget till nån."
Nästa dag ringer det.
Det är min följeslagare. "Varför gjorde du det?"
Herregud, hon vet.
"Hur vet du det?" "Det står i Washington Post."
NAVRATILOVA BEGÄR ASYL
Någon läckte det.
"Tennisspelare söker asyl."
Pang.
Sen bröt helvetet lös.
Hej.
Varför hoppade du av?
-Varför ville jag göra det? -Ja.
Eftersom jag inte hade möjligheten
att spela så mycket tennis som jag ville under den tjeckiska regeringen.
Jag kände att om jag ville bli nummer ett, vilket jag ville,
så kunde jag inte göra det under omständigheterna hemma.
Tog du farväl av din familj?
Nej.
Vi hörde först på radion att hon hade hoppat av.
Det var som ett slag i huvudet.
Mamma svimmade nästan och grät.
Jag grät. Det var en katastrof.
Den första reaktionen var:
"Vi kommer aldrig att ses igen. Vad ska stackars Martina göra där?"
Tänk om nåt händer. Hon är ensam och ingen kan hjälpa henne.
Det var nog det värsta.
Hon blev ensam i världen.
Det kändes som att jag förlorade min syster.
Det var svårast för min mamma.
Och för min syster. Jag var hennes storasyster och beskyddare.
Jag delade allt med henne. Hon var inte ens tonåring, bara tolv år.
Jag känner fortfarande skuld.
De hotade mig med två års fängelse för att jag hoppat av.
Jag gömde mig i en vecka
ifall tjeckerna skulle försöka kidnappa mig och föra mig tillbaka.
De följde efter mig i en månad.
Mitt liv var kaos. Jag var så annorlunda än alla andra.
Jag tror inte att nån kan förstå Martinas upplevelse
det första året efter avhoppet.
Hon försökte lära sig engelska från I Love Lucy.
Ett år senare kom hon till US Open och var ett vrak.
Martina slog till vår mikrofon.
-Mina öron märkte det. -Ja.
Hon sa själv att hon var på gränsen till ett nervöst sammanbrott.
Ensamheten var priset.
Efter matchen
gick de andra spelarna till sina familjer, men min familj kunde inte vara där.
När jag vann min första turnering kramade jag en stolpe.
Kom in.
-Ställ den här. -Okej.
Min fru Julia var med mig under behandlingen från början.
Jag skickade hem henne.
Jag behöver vara ensam. Jag behöver spara energin till mig själv.
Cellgifter slår ut en.
Jag var nästan för trött för att gråta.
Jag är klar med det, men det är en chock för systemet på alla sätt.
Känslomässigt, fysiskt, mentalt.
Man kämpar på, men det är tufft.
Jag blev så glad när jag kunde känna smaken av mitt första blåbär,
för smaklökarna tog stryk.
Det är en konstig känsla för en idrottare att inte ha kontroll,
men mästarmentaliteten tar över.
Man tar in alla variabler, all information, vad som är viktigt
och vad man behöver göra just nu för att hantera det som händer.
Det ser ut som att jag har mer hår än vad jag har.
När man lever under den sortens press lär man sig att prioritera rätt.
Målet är att bli fri från cancer.
Vilket håll? Det här.
Och det får jag veta efter skanningen om sex månader.
Är du redo, Lulu?
Martina Navratilova, som tidigare bodde i Tjeckoslovakien, är nu bosatt i USA.
Kommer Martina att slå Chris Evert?
Och där har hon ett ess.
1976 spelade hon bättre.
Sen var det som att…
Hon känner mig för väl. Hon kan mitt spel.
Jag sa till henne: "Jag kan inte spela dubbel med dig längre."
Det gjorde ont.
Där är Chris och jag ganska olika.
Jag kan spela mot nån och sen gå ut och äta middag,
oavsett resultat.
Men hon var tvungen att dra sig undan,
för hon var bara nära vän med spelare som aldrig kunde slå henne.
Vi vann två stora Grand Slam-titlar, men jag sa att jag måste dra mig undan…
Jag hatar att säga det,
men det var viktigare för mig att vara nummer ett
än att ha goda vänner.
Det här är en Andy Warhol.
Den gjordes 1976.
Jag var världsetta i tennis vid den tiden.
Jag var väldigt fokuserad. Jag hade tunnelseende när det gällde min tennis.
Det är matchboll för Chrissie Evert.
Där är det klart. Game, set och match.
Chris Evert, bara 21 år, är Wimbledonmästare återigen.
Jag är på planen och håller upp pokalen.
Jag är verkligen glad, och det är en stor kick för mig.
Sen gick jag tillbaka till hotellrummet och kände en tyngd.
Jag lade mig på golvet och kunde inte resa mig.
Det var depression.
Och jag insåg att:
"Chrissie, du har inga vänner.
Det är därför du ligger på golvet. Det kvittar att du vann Wimbledon.
Om du inte har några vänner är du inte lycklig."
Det var då du bestämde dig för att sluta spela med Martina.
Om du inte hade några vänner, varför bröt du med den du hade?
Man ger upp saker om man vill bli bra på nåt.
Man ger upp saker.
När jag växte upp handlade allt om tennis.
Vänskap uppmuntrades aldrig.
Min pappa hade en kundvagn full med bollar
och han slog bollar till mig i en timme.
Vi jobbar på andra bollar ett tag.
Mer skruv på andra bollen än första.
Högt upp. Sträck dig.
Jag spelade för min far.
Jag ville behaga honom. Jag ville göra honom glad.
Men jag gillade det inte särskilt mycket. Jag blev väldigt bitter.
Hon gick miste om mycket i sin barndom.
Hon hade inga övernattningar.
Hon dejtade inte i high school.
Och som ett resultat av hennes uppväxt blev Chrissie mer reserverad.
Ingen blev världsetta yngre än Chris Evert.
Hon blev "Chrissie" i löjligt ung ålder.
Hon var inte alls mångsidig.
Att nå framgång vid så ung ålder var inte särskilt gynnsamt
för den känslomässiga och mentala utvecklingen.
Så jag kände alltid:
"Jag vill vara isolerad och fokusera på mina matcher."
När du spelar behåller du fokus…
Ja.
…genom att vara lugn. Du reagerar aldrig på nåt.
Inga synliga reaktioner.
På banan gör jag mitt jobb. Jag är där för att vinna.
Jag vill vara nummer ett.
The Little Ice Woman, Chrissie Evert.
Fröken Evert, som ofta kallas "Ice Maiden" i pressen.
"ICE MAIDEN" HAR KALLNAT IGEN
"The Ice Maiden" bekommer mig inte.
Jag var sån på banan.
Jag höll allt inom mig och visade inga känslor.
Jag gillade det.
Jag använde det till min fördel.
Det funkade för mig.
Men det var bara…
…ensamt.
Är du redo?
Man måste väl vara det?
Hur mår du i dag?
Så bra som man kan förvänta sig.
Apoteket jobbar på dina mediciner nu.
-Okej. -Ja. Har du ont?
Andy, min före detta man, skjutsar mig till cellgiftsbehandlingarna.
Okej. Då ska vi se.
Vi var gifta i 20 år.
Vi fick tre barn.
Det finns en omsorg där som aldrig försvinner.
Ibland måste det hända nåt hemskt
för att man ska inse hur man verkligen känner.
-Du kommer att somna efteråt. -Jag vet.
Du sa nåt intressant om Gud den här gången.
Andlighet kommer att vara viktigt nu.
Jag snuddade vid ämnet sist, men nu kan jag nog gå djupare.
Vad tänker du?
Bara…
…att man ska ge efter för saker man inte kan kontrollera
och inte oroa sig för dem
och tillåta sig själv att vara fri.
Jag har haft kontroll över nästan allt i mitt liv fram till nu.
När man drabbas av cancer
förändras ens perspektiv och synsätt på livet.
Ja, vi har varma…
Jag måste släppa taget och kontrollen.
Jag tror att hon verkligen öppnade ögonen
för vad det här som kallas livet handlar om
eftersom döden är en reell möjlighet.
Egona försvinner och man tas ner till nollpunkten.
Chris Evert som fyller 23 år i dag
kallade till presskonferens i sitt hem i Fort Lauderdale.
Chris ville prata om varför hon inte ska spela på Virginia Slim Circuit 1978.
Jag behövde två eller tre månaders ledighet.
Jag har aldrig haft mer än tre veckor.
Jag har haft ett så högt tempo de senaste fyra, fem åren.
Jag hade skador och mentalt var jag inte där i varje match.
Jag bestämde mig för att jag behövde vila. Jag behövde bli hungrig igen.
Jag har inte lyft ett racket.
Jag har spelat tre dagar den senaste månaden, och jag älskar det.
Att spela den typen av tennis gör en utbränd
om man är så bra och spelar så många matcher.
Och eftersom jag inte spelar
kommer det att tvinga de yngre spelarna att spela bättre.
Folk som Martina lär vinna många turneringar nu.
Det tar ett tag
för Martina att återfå fotfästet och tävlingsdrivet efter avhoppet.
När hon gör det
ger hon sig ut på en riktig resa mot toppen.
Jag ville bli nummer ett.
Martina har gått ner i vikt.
Hon ser fantastisk ut och rör sig väldigt bra.
Martina Navratilova, tvåa i världen.
Chris Evert kommer tillbaka nästa vecka
och jag skulle inte veta om det om inte pressen påminde mig.
För första gången var det en Evert-Navratilova-värld.
Det var en kamp det året om vem som skulle bli nummer ett.
Martina Navratilova. Game, set och match för Evert.
1978 hade jag slagit alla i hela världen.
-Martina har inte testats än. -Game, set, match, Navratilova.
Jag visste att jag kunde slå henne.
Jag visste att jag var jagad.
VEM ÄR ETTA I DAMTENNIS?
Det fanns olika åsikter om vem som var världsetta…
…så det avgjordes i Wimbledon.
Det skulle antingen bli ett fantastiskt genombrott för Navratilova
att vinna sin första Grand Slam och kanske förändra rivalitetens dynamik,
eller om Chris vinner
kanske hon fortsätter att dominera Martina ett tag till.
Här ser vi Chris Evert, som är förstaseedad.
Hon har åtnjutit det de senaste fyra åren.
Och hennes motståndare,
Martina Navratilova.
Jag tror att de flesta hoppades och längtade efter att se den här matchen
mellan de två ledande kvinnorna i tennisvärlden.
Fördel, Navratilova.
-Vem coachade dig under matchen? -Jag hade ingen coach.
Fröken Evert servar.
Då kör vi.
Jag var så kaxig.
Du var verkligen kaxig. Det var skrämmande.
Hon missade bollen. Det har jag aldrig sett förut.
Den tjeckiska tjejen måste verkligen hitta sitt spel.
Du skakade på huvudet. Det gillade jag inte.
Jag skakade på huvudet åt mig själv, inte åt dig.
Chris sätter press på Martina.
Jag blir nervös trots att vi vet hur det gick.
Ja.
Ja!
Chrissie leder matchen och man tänker:
"Det här lär gå som det alltid går.
Martina ger henne problem, men Chrissie hanterar det
och vinner matchen."
Ja.
Hon är ju Chris Evert.
Och Martina går fram till nätet.
15-40.
Det är lite nedlåtande.
Det är en fin gest, men också väldigt ohotad.
Och nåt med att bollen träffade henne i huvudet verkar ha lossat nåt i Martina.
Det gjorde det.
Du var en annan spelare efter det.
Ute.
Första gamet i avgörande set.
Chris Evert är nervös.
Ja.
Du dominerar.
40-0.
Fröken Navratilova servar för matchen.
6-5 i tredje set.
Man hör sina hjärtslag.
Man hör sig själv andas.
Allt är förstärkt, typ hundra gånger.
Tiden står stilla och går för fort på samma gång.
Man kunde höra en knappnål falla.
Tystnad, tack.
Där satt den!
-Mästarinnan. -Game, set och match till Navratilova.
Du var så rar.
Det var första gången.
Det var den renaste glädjen jag nånsin känt på en bana.
-Det var en livslång dröm. -Det var ditt mål.
Vad tänker du på nu?
Jag gråter eftersom mina föräldrar inte var där, inte för jag vann.
Fröken Evert.
Evert, historiens högst betalda kvinnliga tennisspelare,
nu rankad som världstvåa.
Och Martina Navratilova, för närvarande världsetta.
Jag har gjort det jag alltid velat, vinna Wimbledon
och med det är jag världsetta i tennis.
Nu ska jag försöka behålla titeln.
Det blir inte lätt, för nu är jag mästare
och alla kommer att kämpa dubbelt så hårt för att slå mig,
men jag är så glad nu att jag kan ta mig an vem som helst.
Min lillasyster Jeannie dog av äggstockscancer.
Det spred sig så snabbt.
När hon fick diagnosen var hon redan i stadium fyra.
Det spred sig till alla organ i kroppen.
Det var så smärtsamt att bevittna.
Två år senare sa genetikern: "Gå och testa dig."
Jag hade samma gen.
Jag diagnostiserades med stadium ett.
Min läkare sa: "Hade du inte hittat det nu skulle det blivit stadium tre eller fyra."
Hon var tvungen att dö av den här lömska cancern
för att ge mig chansen att leva det liv jag har nu.
När Chris sa
att hon skulle operera bort brösten på grund av BRCA-genen…
Jag började gråta.
Jag visste inte att jag själv hade cancer.
När jag hittade knölen på halsen gjorde jag en datortomografi.
Jag fick veta att jag hade både bröstcancer och strupcancer.
Varje röntgen är skrämmande.
ALEX MILL CHRIS ÄLDSTE SON
-Är du redo? -Ja.
Andra gången insåg jag verkligen
hur dyrbar varje stund är…
…hur dyrbart livet är.
Jag vill finnas där för mina barn för evigt.
Martina, du är glödhet just nu.
Du är nummer ett.
Folk säger att du har petat ner Chris från förstaplatsen.
Du kom ut…
-Du tappade racketen på hennes fot. -Slå mig inte!
-Varför tappade du racketen på hennes fot? -På min onda tå, ja.
På din onda tå, jaha. Berätta…
Vägen till att bli nummer ett är toppen.
Att klättra uppåt är extremt spännande.
Men när man väl är där är förväntningarna mycket högre.
Man förväntas vinna hela tiden.
Det blir svårare.
Martina var nummer ett, men sen försämrades hennes spel.
Hennes problem i privatlivet påverkade hennes fokus, engagemang och spel.
En sak jag alltid räknade med under de tidiga åren
var att Martina saknade killerinstinkt.
Hon älskade att spela mot sina vänner,
för hon var glad både när hon förlorade och vann.
Jag tänkte: "Oj. Så känner inte jag."
Jag mötte Martina på Amelia Island.
Det 41:a mötet mellan kvinnorna.
Chris Evert Lloyd leder rivaliteten med 27-13.
Jag hanterade henne ganska bra och slog henne.
Evert Lloyd!
Martina har alltid haft det inom räckhåll att bli världsetta.
Men jag tror inte att hon använder sin talang fullt ut.
-Ute! -Så ja.
Jag slog henne med 6-0, 6-0.
Chris Evert Lloyd.
Hon tog inte ett game.
Sjutton raka matcher under den obesegrade säsongen 1981.
6-0, 6-0.
Jag träffade Nancy Lieberman den helgen.
Hon sa: "Du anstränger dig inte" Jag sa: "Vad snackar du om?"
"Du kan träna hårdare." "Vad menar du?"
Hon tog med mig på basketträning.
Då insåg jag att jag kunde vara i mycket bättre form.
Jag vet vad som krävs för att vara nummer ett
och Martina gav inte allt hon kunde i tennisen.
Du måste slå mycket mer än så.
Basketstjärnan Nancy Lieberman är ofta vid hennes sida.
-Så här? -Håll den framför dig. Den är för nära.
Nancy var en tuff basketspelare från New York.
Hon använde armbågar och höfter.
Sån var hon.
Nancy Lieberman, 23 år gammal, född i Brooklyn.
En mästare på att koka hummer, något som får Martina att gråta.
Nancy Lieberman blev arg på henne och skrek:
"Du är bättre. Du är bättre än hon på alla områden.
Hon är inte den idrottare du är. Hon har inte dina skott."
Nancy sa: "Hon har det du vill ha.
Du ska inte vara vän med henne. Du ska spöa henne."
När jag lyfter vikter tänker jag på Chris.
När jag tränar tänker jag på Chris, för alla andra kan jag slå.
Hon var min morot. Det var henne jag behövde slå.
Hon insåg: "Jag måste bli smalare och mer vältränad.
Jag måste äta bättre, träna hårdare."
Hon gjorde allt hon kunde för att leva upp till sin talang.
Precis allt.
Men Nancy var inte särskilt snäll mot mig eller om mig till Martina.
Hon hjärntvättade Martina till att tro att jag var fienden.
Det var hon ju.
Chris var fienden. Hon var etta och jag var tvåa.
Jag var tvungen att slå henne.
Hon sa: "Du kan inte vara vän med Chrissie.
Du måste hata henne."
Hon säger att Nancy gjorde Chris till fienden,
men hon kunde inte vara min vän.
Fem månader senare hade hon blivit en helt annan spelare.
Hon var smal.
Hon var effektiv.
Hon var vältränad.
Hon var i form, hade bra kondition och gjorde bra slag.
Men hon pratade inte med mig.
Rivaliteten vände eftersom Martina hade blivit så mycket bättre.
Och vänskapen var djupt skadad.
Nancy tar på sig all skuld.
Hon ville att det skulle hända. Det var målet, och Martina höll med.
Mina vänner påverkade mig för mycket.
Jag visste inte riktigt hur jag skulle hantera det,
men jag visste att jag behövde ha lite mer
killerinstinkt.
Jag kanske gick för långt.
Nu är det Martina som börjar såra Chrissie.
Hon börjar såra henne på banan.
Hon sårar henne i omklädningsrummet genom hur hon behandlar henne.
De skadar varandra känslomässigt.
Man ser det i deras ansikten på banan.
Chrissie hatar Martinas kroppsspråk.
Och man ser ilskan i Martinas ansikte
när hon tror att hon kan förlora en match mot Chrissie.
Hon gör allt väldigt bra. Hon gör inget fantastiskt.
1982 är en vinnarsäsong för Martina Navratilova.
Som världsetta har hon vunnit 37 matcher i rad,
inklusive Wimbledon, och har gott självförtroende.
Efter Wimbledon sa Martina att hon ville bli känd
som världens bästa damtennisspelare, vilket fick Chris Evert att gå i taket.
Chris sa: "Vilken skymf mot Billie Jean och mig
som har haft karriärer som var tio gånger bättre än hennes."
Alla frågade alltid spelarna om mig och nu frågar alla mig om henne.
Hon kanske tycker att jag får mycket uppmärksamhet.
Det finns avundsjuka på toppen.
Spelar du bättre än Chrissie?
Jag tror det.
Hon skulle nog inte hålla med, men jag tycker att jag är bättre än hon.
När vi var ensamma i omklädningsrummet under de där spända, kyliga åren
var vi väldigt tysta mot varandra.
Vi pratade inte med varandra. Hon var på ena sidan och jag på den andra.
Första serven svek henne…
Det var bottenpunkten i vår relation.
Tystnad, tack.
Jag kom in mitt i det.
Jag minns att Martina och Chrissie var väldigt spända runt varandra.
EVERT SLÅR TILLBAKA I ORDSTRID OM FÖRSTAPLATSEN
Och medierna framställde dem på ett sätt som fyllde läktarna.
Att ha de två, prinsessan mot den starka,
det kunde inte bli mer spännande.
MARTINA MÖTER CHRISSIE HJÄRNA, ELEGANS MOT MUSKLER, STYRKA
Finalen mellan Chris och Martina blev nåt man inte fick missa.
Martina vann US Open här i New York.
För en vecka sedan slog Martina Chris igen i finalen i Australian Open.
Chris hade slagit Martina en vecka tidigare i en annan final.
De var jättestora.
Alla följde damtennis. Det kvittade vilken turnering.
Media bestämmer hur man uppfattas,
och de älskade det.
Det var den första riktiga rivaliteten
som väckte det intresset och gav damtennisen legitimitet.
Min första gäst är en av världens bästa tennisspelare, Chrissie Evert.
Men Chrissie var en stor kändis även utanför tennisen.
Chris Evert.
Chrissie blev omfamnad direkt.
Vad säger du om välkomnandet?
Jag är så glad. Jag hade inte förväntat mig så här många.
Jag blev chockad när jag såg bandet och alla här.
Hon hade en romans med Jimmy Connors.
Hon umgicks med stora tennisspelare och kända skådespelare.
Sen gifte hon sig med John Lloyd, som var en snygg kille.
Chrissie blev allt större, och det var inte bara sportnyheter.
Hon började få sponsorpengar i nivå med männen.
Därför älskar jag Lipton iste.
Tricot Mesh från Band-Aid passar som din hud.
Det sitter bättre, och inte bara för tennis.
Hur mycket pengar har du tjänat?
Det var en rak fråga.
Mina tennisintäkter är lite över sju miljoner dollar.
På reklam har jag tjänat lika mycket, om inte mer.
Chrissie var en bra story.
Patriarkatet gillar sånt här.
Det finns inget hot.
CHRIS EVERT BLIR VARUMÄRKE
Pressen behandlade mig annorlunda.
Jag granskades på ett annat vis.
Jag var "kommunisttjejen" som bodde i Beverly Hills.
AVHOPPARE FANN GULDGRUVA
De överdrev allt.
Om jag lämnade mitt land och flyttade till en plats där jag inte kände nån,
litade på folk, blev bränd av vänner och av tidningarna,
skulle jag också få mindervärdeskomplex.
Jag hade komplex för min kropp och mitt utseende,
mina ådror, muskler och mitt markanta ansikte.
Jag ville inte bli dömd
för något som inte borde dömas.
Hon hjälpte den lokala ekonomin
när hon betalade 34 000 dollar för en ny Porsche.
Amerikansk media framställer Martina som omättlig.
Hon kan inte få nog av smycken, snabba bilar eller amerikansk kultur.
Sen blev det mycket fokus på hennes liv utanför banan.
Martina!
Det har skrivits om lesbiskhet inom damtennisen
och Martina har varit i fokus i några av de historierna.
Under åren frågade pressen om jag var gay,
eller om det fanns lesbiska på touren.
Jag var i ett förhållande med Nancy Lieberman
som inte kunde komma ut, så vi låtsades vara vänner.
Jag skyddade touren.
-Jag spelar tennis. -Det enda du bryr dig om.
Det är det enda jag vill prata om.
En artikel i New York Times från den tiden säger
att homosexualitet inom idrott är mer kontroversiellt
än droger eller brott.
Tennisturnéns sponsorer har blivit mycket nervösa
av tanken på homosexualitet på damernas tennisturné.
Det var en jobbig tid.
Det fanns medier som jagade rubriker
som ville ha mer information.
Alla på touren visste att Martina hade flickvänner
och beskrev sig som gay.
Det var ingen stor grej, men det var en stor grej
att komma ut offentligt.
MARTINA MEDGER ATT HON ÄR BISEXUELL
Jag fick inte bestämma.
En journalist som ville prata om min sexualitet tog det beslutet.
Jag tyckte inte att det angick någon annan.
Steve Goldstein, som skrev för New York Daily News,
sa att jag godkänt det.
Jag gav aldrig tillåtelse att skriva om min sexualitet.
Jag kom inte ut som bisexuell.
Jag var gay, men det var mer accepterat att vara bisexuell än gay.
Bisexuell var alltid vår…
…reservplan.
BILLIE JEAN HÅLLER HUVUDET HÖGT I LESBISK SKANDAL
1981 blev jag också outad.
Folk förstår inte hur det var. Det var hemskt.
De ställer inte den frågan till manliga idrottare som de vet är homosexuella,
men kvinnliga idrottare är ett huvudmål för den frågan.
Det blev en slags besatthet. "Vem är Martina ihop med nu?"
Ett sätt att hantera det var att sätta dem i hennes box,
så att om tidningarna ville ha en bild kunde de gå till centercourten och fota.
Martina hanterade sin outning genom att vara ännu mer öppen.
En överlycklig Navratilova går upp på läktaren
för att fira med sin vän Judy Nelson.
Martina hade många flickvänner.
Fler än genomsnittet.
Många flickvänner.
Bodde du nånsin själv?
Jag var singel i några år här och där, men oftast var jag med nån.
Jag gillade inte att vara ensam. Jag hade ingen familj.
Kanske var det därför jag var mer beroende
av flickvännen för att få kärlek, stöd och ett "hem".
Jag hade inga barn, kunde inte gifta mig.
Du brydde dig inte om vad folk tyckte, och det beundrade jag.
Jag kunde säga vad jag ville.
Inga sponsorer kunde säga: "Du får inte säga så."
Jag minns att min agent sa
när han var på Madison Avenue med annonsörerna,
de pratade och pitchade idéer,
de pitchade idéer för dig, och de sa: "Ja, det här och det här."
När han sa: "Vad sägs om att Martina gör det här?" Alla blev tysta.
Jag var kanske avundsjuk på det, men jag kunde inte ändra på mig.
På banan är en sak, men utanför banan, popularitet.
Du var den perfekta grannflickan. Det var så de pratade om dig.
Grannflickan som man vill att ens son ska gifta sig med.
Det skrev de inte om mig.
Jag gav upp till slut.
Men jag tänkte: "Jag låter mitt racket sköta snacket."
Game.
Världsettan.
-Martina Navratilova. -Navratilova i storform.
Hon dominerade…
Navratilova behövde bara 50 minuter för att slå Bettina Bunge.
Hon krossade Beverly Mould. 6-1, 6-1.
Hon överväldigade Andrea Jaeger.
När Martina Navratilova är som bäst är det kört.
Folk var vana vid att se feminina kvinnor i förklädesklänningar
slå långa bollar från baslinjen och så kom Martina.
Det var som Zorros märke. Slice, slice, du är ute.
Game.
Martina har vunnit 19 raka matcher och fyra raka turneringar i år.
Martina körde om alla.
Som spelare försöker man få så många game som möjligt,
för man vill inte skämmas.
Så där, ja.
Game.
Är det annorlunda att jaga i stället för att bli jagad?
Jag har varit i båda positionerna.
Tusen kvinnor jagar mig. Jag jagar en kvinna.
Hon bevisar återigen att hon är nummer ett.
Hon har nu vunnit 49 matcher i rad.
Vissa säger att hon är dålig för damtennisen. Martina säger nej.
Struntprat. Spelarna vet att de måste bli bättre för att komma ikapp.
Det kommer bara att höja nivån på damtennisen.
När hon är på topp har Chrissie svårt att ta ett par game mot henne i ett set.
Spelstilen ledde till snabba avgöranden.
Hon gjorde allt bättre än jag.
Hon slog mig på grus. Det var min yta, där jag alltid slog henne.
Om jag inte kunde slå henne på grus kunde jag inte slå henne alls.
Martina Navratilova.
Jag har vunnit allt minst en gång, men problemet är
att man vill vinna igen.
Jag gör mitt bästa varje gång,
men jag har inte nått min potential än. Det är det jag siktar på.
En storartad seger för Martina.
Och en stor applåd för Chris Lloyd.
Hon spelade vackert idag, men hon spelade mot en tjej som jag tror
kanske kan anses vara den bästa damspelaren vi nånsin har sett.
Prinsessan och favoriten Chris förlorade sin glans i stundens hetta.
Alla tittar på en.
Det är mycket press.
Hon hade tagit över tennisvärlden. Ingen kunde slå henne.
Hon hade svar på allt.
Sommaren 1984 var jag underdog.
US Open-finalen 1984
på den berömda Super Saturday, den 8 september 1984,
kan vara den största dagen i tennisens historia.
Stämningen var väldigt laddad.
Vi ska se Chris Evert Lloyd möta Martina Navratilova
för 61:a gången om en stund.
Jag tror att inte blir som för ett år sen. Då vann Martina lätt.
Chris, å andra sidan, försöker i år att minska gapet igen.
Jag kände att jag var där med henne,
och hardcourten i US Open gynnade mitt spel
lite mer än hennes spel.
Då kör vi. Chris Evert Lloyd servar.
Bästa första och andra serven.
Jag håller med.
Chris rör sig bättre än jag nånsin sett.
Hon spelade så jäkla aggressivt och vann första set,
och publiken blev vild.
Game och första set, Evert Lloyd, 6-4.
Chris får den största ovationen nånsin,
för folk tror att de ska få se Chris Everts comeback fullbordas.
Chris verkar så ömtålig.
Men när man ser den där lilla näven, då är det bäst att passa sig.
Publiken var emot mig. De ville att jag skulle förlora.
Jag vet inte om det berodde på att jag var gay
eller från ett kommunistland, ingen "riktig amerikan".
Domaren ber om tystnad.
De hejade på Martina när hon mötte andra.
De ville inte se Chrissie förlora. Det är givet.
Att kunna spela sitt bästa
när det är tufft och spänningen är som högst…
Men jag känner att Martina fick utstå det mer än nästan alla andra.
Trettio lika.
Martina lär få problem med publiken om hon fortsätter att be om applåder.
Det var den svåraste matchen jag nånsin spelat.
Jag är amerikan. Jag är en bra person.
Och ni hatar mig.
De hade vuxit upp med mig.
Det var New York-fans som jag hade sett sen jag var 16 år.
Jag var deras Chrissie, och i deras ögon
var Martina en mobbare.
-Game, Navratilova. -Det gick lätt.
De balanserade på en knivsegg. Det gällde att ta risker.
Om Martina börjar tända till är hon redo att köra.
Det är för bra.
Game och andra set…
Martina körde på.
Ute!
Hon sa ett game till.
Nu säger hon fyra poäng till.
-40-15. -Två matchbollar.
Det kan inte bli mer dramatiskt.
Hon når inte den.
Martina Navratilova.
Förlåt.
Det där är Martinas tränare, Mike Estep.
Det är glädjetårar.
Det var inte glädjetårar. Det var tårar av lättnad.
Och sorg.
Det är svårt att låta vettig nu, så tack, allihop.
Tack, Mike, och alla där borta i boxen.
De hejade på mig. Tack allihop.
Ja, Chrissie, vi älskar dig!
Jag blev förkrossad när jag förlorade.
Jag insåg att hon var en bättre tennisspelare än jag.
Hon var redan en bättre idrottare, men nu är hon en bättre tennisspelare.
Jag var lättad över att jag vann,
men jag var ledsen över att publiken var så emot mig.
Det var svårt att inte ta det personligt.
Som idrottare, när man är på topp är man ensam.
Psykologer talar om hur man hanterar pressen,
men de har inte upplevt det.
Bara toppidrottare kan förstå.
Hallå!
Hej, Lulu!
Hur är det?
Kom in, Lulu. Känn dig som hemma.
-Covidtest. Negativt. -Tack. Det var väldigt…
-Hur mår du? -Hej.
Jag mår nog bättre än du.
-Du har med dig mat. -Julia gjorde soppa igen.
-Ditt hår växer. -Jag har alltid haft dåligt hår.
Sen ser jag bilder på mig när jag var 30. "Oj, vad mycket hår."
Är illamåendet borta?
Tröttheten är som,
okej, min kropp är inte min just nu.
-Ja. -Jag har ingen kontroll över den.
Jag såg tennis på tv och de unga idrottarna är så vältränade
och så starka.
De har så mycket energi och de svettas och…
-Det var vi! -Det var vi, ja.
-Men jag… -Men inte nu!
Jag vet.
Har du börjat spela tennis än?
-Det är inte på min bucketlist. -Nej, jag vet.
Just nu är det bara promenader på min bucketlist.
-Jag minns när vi åkte skidor. -Vi måste åka igen.
Det är på min bucketlist, att göra det med dig igen.
Du får åka i åtta kilometer i timmen för att hinna med mig.
-Bara… -Vi borde göra en SNL-sketch om…
-Ja. -…hur tävlingsinriktade vi är.
Du tog den lätta vägen. Jag klättrade upp i mitten.
-Vi måste prata. -Du kan inte psyka mig, Chris.
Jag vill inte psyka dig. Jag kom hit för att slippa det.
Med den attityden vinner du aldrig.
"Det här är inte tävlingen jag anmälde mig till."
"Jag tappade håret."
"Jag tappade håret också." "Jag mår illa."
"Jag gick ner 9 kilo." "Jag gick ner 13!"
Känns det värre för dig nu när du vet vad som väntar?
Du har ju gjort det förut.
Man måste lura sig själv.
"Nästa är den tredje. Jag är halvvägs efter den tredje."
Ja.
Jag räknade hela tiden.
Fem avklarade, 30 kvar.
Sex avklarade, 29 kvar. Jag räknade ner varje gång.
Man måste, för det är ett mål. Vi är så målinriktade.
Man måste se slutdestinationen.
-Okej. Så… -Kom hit.
Det kommer gå bra.
Det är så fint i dag.
-Hej då, superstjärna. -Adiós, amiga.
-Jag klagar… -Ni båda.
…att jag mår dåligt tre dagar av tre veckor
och hon hade illamående och huvudvärk i 35 dagar.
Var det så?
Hon hade 35 dagar. Herregud. Jag…
Jag har fått upp ögonen.
Hon är så inspirerande.
Att tänka på hennes resa med cancern hjälper mig med min resa.
Någon sa det här
och jag borde ha kollat upp citatet, för jag älskar det.
"Det värsta man kan vara i USA är näst bäst i världen."
Tycker du att det stämmer?
Eller är du bekväm med att vara den näst bästa i världen?
Jag måste vara bekväm med det, för jag har varit nummer två i tre år nu.
Det var rätt tumultartat utanför planen för Chrissie.
Hon hade separerat från John Lloyd. Äktenskapet var över.
Mitt välmående berodde på om jag vann eller förlorade den dagen.
Jag hade inte tillräckligt över för honom.
Jag tänkte inte offra min karriär för att stanna i ett äktenskap.
Allt har ett pris, och jag ville vinna.
Men i mitt hjärta, med Martina som spelade som hon gjorde,
visste jag inte om jag kunde vinna en till major.
Martina hade dominerat henne i ett par år.
Vid nån punkt tänker man väl: "Okej.
Hon är riktigt bra. Jag kan kanske inte slå henne."
Chrissie insåg att hon måste fråga sig:
"Vad kan jag göra för att stoppa det här skenande tåget som är Martina?"
Alla kan inte ha en sån här kropp.
Vissa kvinnor och män skulle ge sin högra arm för att få de här benen.
Martina har sju procent kroppsfett
och tränar fyra timmar om dagen, crosstraining.
Vi ska jobba på våra vackra kroppar.
Chrissie måste göra likadant för att komma ikapp.
Det räcker inte längre att träna tre, fyra timmar om dagen på banan.
Chrissie var tvungen att göra mer, bli bättre och prova olika saker,
anpassa sitt spel.
Hon kom på hur hon skulle bli starkare, snabbare och spela mer vid nätet.
Jag gjorde allt som hon gjorde,
med undantaget
att hennes vikt var 15 kilo och min var sju kilo.
Min tränare sa att jag måste gå närmare nätet.
"Du spelar som du spelar och hon slår dig. Du måste ändra nåt."
Ser du fram emot att möta Martina igen?
Varje gång jag tränar, i bakhuvudet,
tränar jag slag som jag kan använda mot henne.
Finalen i Franska öppna. Martina Navratilova, Chris Evert Lloyd.
Det blir den 65:e gången de möts i sina karriärer.
Rivaliteten bara fortsätter. Tretton år, det är otroligt.
Marginalen är knappare än min flickväns tålamod.
-Wow! -Va?
…31 till Navratilova.
Jag tyckte att du gav mig onda ögat, men du säger att du inte gjorde det.
Det var inte så.
Första gamet är så viktigt.
Den är utanför.
Martina spelar väldigt säkert,
medan Chris går på linjerna, vilket är ombytta roller.
Jag kände mig tryggare vid nätet och ville ta det gamet ifrån dig.
Bra slag.
Herregud!
Såg du den studsen? Herregud!
Backhand!
Vilken jäkla backhand.
Vilket game.
Matchboll, Chris Evert Lloyd.
Okej, nu kör vi.
Det här är viktigt. Var tyst.
Ja!
Det var den mest känslosamma matchvinsten jag haft.
Ingen trodde att jag skulle vinna igen. Jag fick höra att jag var slut.
-Det blir tröttsamt. -Jag…
-Ja. -Jag slet och kunde fortfarande.
Det var nog en av de tuffaste matcherna jag nånsin har spelat,
och jag vill bara säga nåt till Martina. Hon var en utmärkt motståndare.
Hon är fortfarande nummer ett,
så det gör det ännu härligare att slå henne.
Att se dem sporra varandra att bli bättre
och göra uppoffringar för att försöka vinna över den andra igen.
Det var smärtsamt, för det stängde ute många av oss andra,
men det var också vackert att se.
Domen verkade nästan klar.
Chris Evert skulle bli ihågkommen som stor, men mindre än Martina.
Att Chris Evert vann Franska öppna 1985
och i slutet av året kortvarigt återtog förstaplatsen,
och sen kom tillbaka och vann Franska öppna 1986,
det fulländade henne.
Det kallas den största rivaliteten i damtennis.
Vissa tycker att det är mer än så.
Nu måste jag ta den här inför datortomografin.
Kör på.
Det är äckligt.
Jag hade nog mer disciplin i min karriär än vad jag hade i mitt privatliv.
Jag har gift mig och skilt mig tre gånger.
Jag lärde mig mycket den hårda vägen.
När man har haft cancer omvärderar man sina prioriteringar.
Mina prioriteringar är mina tre söner och mitt barnbarn.
Människor är min prioritet.
Det kommer gå bra.
Christine Evert.
Jag avskyr att höra mitt namn.
-Lycka till. -Okej.
Mycket bättre. 148 över 81, okej?
Ska du få nån behandling i dag? Nån injektion, eller…
Jag ska göra en PET-skanning.
Jag är nog mer nervös än vad jag trodde.
Okej, Martina.
Jag önskar att jag hade Martina Navratilovas framträdande vener.
Jag är avundsjuk.
-Vi behöver en till. -Måste vi göra en till?
-Ja. -Jäklar.
En till.
När jag har satt droppet går jag ut.
Jag säger till en tekniker att du är redo. De kommer och ger injektionen.
Du får sitta här i en timme.
-Får jag gå ut eller ska jag stanna här? -Nej, du är radioaktiv.
Sen jag fick cancer har jag minskat mitt umgänge.
Jag är hellre ensam
än med folk som jag inte vill vara med.
Man väljer sina tillfällen noggrannare för man inser hur dyrbar tiden är.
Du ska ligga på rygg med huvudet här och rumpan här.
Jag har väl inga smycken på mig?
-Perfekt. Ja. -Jag tar av mig den här.
Ta av dig kepsen. Okej.
Det här är lite jobbigt.
-Okej. -Där har vi det.
Jag ska göra en datortomografi av bäckenet och bröstkorgen
för att se om det finns cancer där.
Just nu är jag lite stressad. Det är mycket samtidigt.
Jag väntar på det där telefonsamtalet.
Förhoppningsvis är det goda nyheter.
Jag ska börja injicera kontrastvätskan.
Kom ihåg att det är normalt att känna värme i kroppen.
Ligg där.
Jag tar av mig skorna.
Vi ska se om tumören är borta från min hals.
Att vänta på svaret, oavsett vilket man får,
varje sekund känns som en evighet…
…tills man får klartecken.
Martina Navratilova är en berömd tjeckoslovakisk idrottare
som hoppade av från östblocket och nu har åkt hem på besök.
Hon åkte tillbaka till Tjeckoslovakien för att spela tennis för Amerika.
Federation Cup, den internationella damtävlingen,
fick den tjeckiska regeringen att godkänna hennes visum.
ÅTERFÖRENING
År 1980 hade jag bara träffat mina föräldrar utanför landet.
Jag hade inte varit i Tjeckoslovakien sen 1975.
Jag hade inte tänkt åka tillbaka eftersom det fortfarande var kommunistiskt.
Men detta var ett bra tillfälle när jag fick mitt amerikanska medborgarskap.
Martina ringer mig och säger:
"Jag hoppas att du kan åka till Prag och representera Fed Cup-laget med mig."
Det skulle bli speciellt och jag ville att Chris skulle vara med.
Jag ville dela det med henne.
Jag kunde avsluta det sista kapitlet i mitt liv när jag åkte tillbaka hit.
Det var det sista ofullständiga kapitlet
som jag hade väntat 11 år på att avsluta.
Jag kom hem till henne
och hennes mamma lagade klimp.
Jag såg hur hon var med sin mamma och sin pappa.
Jag såg hur vänlig hon var mot människor.
För första gången förstod jag vilken inverkan hon hade på folk
och hur mycket de älskade henne.
Jag såg det mänskliga i Martina och jag såg sårbarheten.
Det var den mest otroliga resan i mitt liv.
Mina känslor för henne förändrades efter det.
Chris verkar tuff på utsidan,
men hon är mjuk på insidan.
Och hon släpper in en till viss del.
Hon har en mur runt sig, men den blev mindre och mindre.
Till slut släppte allt. Alla låtsaslekar och all egoism försvann.
Vi blev helt oss själva med varandra
och det påverkade inte vår prestation på banan.
Det tog dock lång tid att komma dit.
Var det 14 år som nummer ett antingen var du eller Martina?
Vi fick sju år var.
Det var en fantastisk rivalitet. Vi pressade varandra till det yttersta.
Utan Martina hade jag dragit mig tillbaka för länge sen.
Hon höll mig kvar i spelet.
Vi blev bättre tennisspelare för att vi hade varandra.
Chrissie satte på sig rustningen tidigt
och har tagit av den lite i taget genom åren.
-Okej, kör! -Kör!
Martina kom in i offentligheten väldigt sårbar och utsatt
och har rustat sig sedan dess.
De går åt olika håll, men där de möts finns det en verklig förståelse
eftersom de förstår varandras vägar.
Jag tror att de verkligen hejade på varann,
särskilt mot slutet av karriärerna.
Man kämpar mot åldern.
Man kämpar mot karriärens dödlighet.
Båda gjorde det. De visste var den andra befann sig.
Chris Evert har beslutat att livet har mer att erbjuda än tennis.
Jag har en fantastisk man. Jag har ett bra liv.
Det finns värre saker än att dra sig tillbaka.
Om du var en liten tjej som älskade tennis,
då ville du vara Chris Evert.
Tretton år i rad vann hon minst en Grand Slam-turnering.
Hon vann US Open sex gånger, Wimbledon tre gånger och Franska öppna sju gånger.
Hon vann totalt 157 singeltitlar.
Det är mer än någon annan spelare.
VI ÄLSKAR DIG, CHRIS
En stor del av min tennis försvann när Chris slutade.
Omklädningsrummet var tomt utan henne.
Game, set och match, Navratilova.
Jag spelade ett tag till.
Av de största namnen i tennishistorien, damernas och herrarnas,
hade ingen före idag vunnit nio singeltitlar.
Det tillhör enbart Martina Navratilova.
Mina bästa år låg bakom mig.
Martina kanske anade
att det kunde vara sista gången hon vann på centercourten.
Jag vet att ni har väntat på det här beskedet.
Vissa av er verkar ha väntat i tio år.
Här kommer det.
1994 blir definitivt mitt sista år.
13 000 personer gav Navratilova en stående ovation i en minut och 40 sek.
När hon lämnade planen för sista gången
tog spelaren som de andra kvinnorna kallade en legend
en nypa av det berömda Wimbledon-gräset som souvenir.
167 singelsegrar, fler än någon annan man eller kvinna.
Arton Grand Slam-titlar.
Nio Wimbledon-titlar.
Titlarna sträcker sig över tre decennier.
Jag måste tacka tennisen för mitt liv. Det har varit ett underbart liv.
MARTINA, VI KOMMER ATT SAKNA DIG!
Deras historia som rivaler inom tennisen
är en fantastisk historia.
Men nu har de delat erfarenheten av att behandlas för cancer
och stöttat varandra.
Det är vad man vill ha av sina vänner. Stöd, kärlek och omtanke.
Det brukar inte komma från nån som har slagit en 37 gånger.
Men det gör det hela ännu mer extraordinärt.
Gå hela vägen ner förbi utgångsskylten.
-Tack så mycket. -Så lite.
SOMMAREN 2024
-Hur känns det? -Bra. Lite nervöst.
Alla bilder.
Om det finns en tumör kommer det att synas gult.
Ingenting. Helt normalt.
Ingen cancer. Det officiella utlåtandet har kommit.
Ingen cancer som sprids.
Det är vad nummer tre visar. Ingen FDG, ingen spridning.
Ingenting. Rent.
Förändringar efter behandlingen, bröst, allt. Det är bra.
Okej, ja, allt ser bra ut.
Man vet aldrig hur mycket det kommer att påverka en.
Man är fortfarande rädd.
Det här är stort, för nu är det över.
Får jag cancer igen har det inget med det här att göra.
Jag är klar med den här jäveln.
Ska jag be dem stänga av den?
Man inser inte hur tungt det är förrän det är över.
God morgon. Dr Cardenas här.
Hur är det?
Bra. Jag har goda nyheter.
Din datortomografi av bröstkorgen, buken och bäckenet var helt normal,
vilket betyder att det inte finns några cancerceller någonstans.
Jävlar.
Okej. Jag vet inte vad jag ska säga. Jag är bara så glad.
Jag har varit orolig för det länge.
Herregud.
Jösses.
Hallå.
Jag sa att jag skulle ringa när jag fick veta.
-Ja. -Jag är friskförklarad.
Hurra!
Jag är så lättad.
Vad bra. Nu kan jag somna med ett leende.
Många som drabbas av cancer säger
att man lägger mycket tid på att skydda omgivningen.
Nana?
Farmor? Farmor? Jag vet inte. Vad ska du kalla mig?
Man vill inte oroa sina barn. Man vill inte oroa sin partner.
Så man håller det för sig själv.
-Tack för att du kom. -Det här är fan stort.
-Ja. -Tänk på språket.
Det här är stort.
Chrissie behövde inte skydda Martina. Hon kunde släppa det.
Hon kunde säga: "Jag är rädd. Jag är sjuk."
När man känner så…
Man tror att det aldrig går över.
"Hur ska jag ta mig igenom det här?"
Och Martina kunde göra det med Chris.
Det är ingen tävling om vem som har värst cancer.
Vi sitter i samma båt
och finns där för varandra.
Där går han.
Det är som ni är släkt.
Vi är som siamesiska tvillingar som inte sitter ihop.
Ring i klockan för att fira din sista behandling.
Den ger dig frid, tur och läkning på din resa.
-Kör på. -Okej.
Deras vänskap bevisar att sportsmannaanda inte är en sagoföreställning.
Det kan verkligen existera.
Det kan finnas mellan två personer som kämpade om 18 Grand Slam-titlar var.
Det har funnits spelare som vunnit fler Grand Slam-titlar,
men ingen har behövt spela mot en så stor spelare
för varenda titel.
Båda dessa spelare tävlar om att vara den bästa spelaren genom tiderna.
De är båda så bra.
Jag har mitt arv och mina individuella rekord.
Men jag känner att rivaliteten är lika viktig, om inte viktigare.
Mina nio Wimbledon mot dina tre hjälpte mig verkligen.
Mina sju Franska öppna mot dina…två.
Den här rivaliteten lever i en egen värld.
Din högerhand mot min högerhand. Kom igen.
Vi har gått igenom så mycket. Uppbrott, äktenskap och barn.
Vi tar hand om varandra.
Och så klart matcherna.
Jag har blivit 70.
När vi fick cancer tillsammans befäste det vår vänskap.
Martina och jag höll ihop.
"Body by Chris." Det här vill jag se.
I både med- och motgång.
Det är ett bevis på vänskap.
Det finns ingen återvändo.
Vi kommer alltid stå varandra nära.
Spelar ni fortfarande tävlingstennis mot varandra?
-Tävlingstennis? -Jesus.
Tävlingen är att ta sig ut på banan.
Hade jag inte ont i axeln skulle jag spöa henne.
CANCERCENTRUM
TILL MINNE AV JEANNE EVERT DUBIN 1957-2020 OCH ALLA SOM FÖRLORAT SITT LIV I CANCER
Det här är nåt jag tänker på hela tiden. Jag har frågat dem båda.
Skulle de fortfarande vara vänner om de inte hade vunnit 18 var?
Vad sa de? Jag vet svaret.
-Menar du Grand Slam? -Ja.
Skulle vi vara vänner?
Lika bra vänner? Du får fråga henne vad hon tror.
Jag tror det växer. Man ser det med Roger och Rafa.
Deras respekt och kärlek för varandra växte ju mer de spelade mot varandra.
Ingen har frågat mig det.
Arton Grand Slams, påverkar det er vänskap?
Jag tror att det jämnar ut sig, men på den fronten är vi jämlika.
Och det är jag nöjd med.
Det är inte det vår vänskap handlar om.
Nu kan jag sova gott. Tack, Chrissie.
Undertexter: Ida Ströberg